ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 р. 	Справа № 520/33858/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 року (ухвалене суддею Сагайдак В.В.) в справі № 520/33858/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зміні способу виплати пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківські області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на вказаний ним банківський рахунок - в АТ «А-БАНК» шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (IBAN НОМЕР_1 ) зазначений у заяві, поданій через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. задоволено адміністративний позов.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач зазначає, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області заява про зарахування пенсії на поточний банківський рахунок від ОСОБА_1 особисто до органу Пенсійного фонду України чи від представника банку чи через вебпортал з використанням з накладенням кваліфікованого електронного підпису не надходила, тому у відповідача відсутні підстави для перерахування нарахованої пенсії на вказаний позивачем рахунок.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є отримувачем пенсії за віком з 06.11.2012 р. 
Після жовтня 2015 року позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа управлінням соціального захисту населення Чугуївської міської ради та став на облік в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Харківській області як отримувач пенсії, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 01.08.2023 р. відповідачем припинено виплату пенсії позивачу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 р. в справі № 520/27068/24, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області поновити з 01.08.2023 р. ОСОБА_1 виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 суми пенсії за період з 01.08.2023 р. по день фактичної виплати.
23.09.2025 р. позивачем пройдено відео ідентифікацію особи, про що отримано рішення № 827692 від 25.09.2025 р. Також під час проведення відеоідентифікації ОСОБА_1 повідомлено щодо зміни банківського рахунку для виплати пенсії із зазначенням нового банківського рахунку (IBAN НОМЕР_1 ), відкритого на ім`я позивача.
Крім того, 27.11.2025 р. позивачем через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України подано звернення № ВЕБ-20001-Ф-С-25-300665 щодо зміни банківського рахунку для виплати пенсії, із зазначенням нового банківського рахунку (IBAN), відкритого на ім`я позивача.
За результатами розгляду вищезазначеного звернення 19.12.2025 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано позивачу відповідь, в якій роз`яснено вимоги щодо способу подання заяви та необхідність особистого звернення до пенсійного органу або подання такої заяви через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України в особистому кабінеті пенсіонера з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Позивач, не погоджуючись з протиправними діями відповідача щодо відмови у зміні способу виплати пенсії, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дії Головного управління Пенсійного фонду України Харківській області щодо відмови у зміні способу виплати пенсії та необхідністю зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивача на вказаний ним банківський рахунок зазначений у заяві, поданій через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в подальшому - Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Згідно з ст. 5 Закону № 1058-IV, виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596 (в подальшому – Порядок № 1596), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках.
Згідно з п. 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Відповідно до п.п. 8-9 Порядку № 1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
У разі відкриття поточного рахунка за зверненням органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення одержувач повинен укласти договір банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Згідно з п.10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.
У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Аналіз вищевикладених норм законодавства вказує, що підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу, саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду, від установи уповноваженого банку або в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Аналогічні положення закріплені у п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами).
Судовим розглядом встановлено, що 27.11.2025 р. позивач через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України подав звернення (заяву) № ВЕБ-20001-Ф-С-25-300665 щодо зміни банківського рахунку для виплати пенсії, із зазначенням нового банківського рахунку (IBAN), відкритого на ім`я позивача. 
В даному випадку право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується, однак відповідач у відповідь на звернення позивача зазначає, що заява про виплату пенсії встановленого зразка може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач у своїй відповіді визнає можливість подання заяв через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, яким і скористався позивач. Факт входу до особистого кабінету на вебпорталі Пенсійного фонду України за допомогою КЕП, Дія. Підпису або BankID сам по собі є успішною електронною ідентифікацією. Посилання відповідача на відсутність кваліфікованого електронного підпису не може бути підставою для відмови, оскільки навіть за наявності формальних недоліків орган влади зобов`язаний повідомити особу та надати строк для їх усунення, а не відмовляти у реалізації соціального права.
Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у зміні способу виплати пенсії підлягають задоволенню, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. в цій частині залишення без змін.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на вказаний ним банківський рахунок - в АТ «А-БАНК» шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (IBAN НОМЕР_1 ) зазначений у заяві, поданій через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено відповідач листом від 19.12.2025 р. № 45279-47349/Х-05/8-2000/25 на заяву від 27.11.2025 р. про зміну банківського рахунку повідомив позивача, про те, що заява про виплату пенсії встановленого зразка може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. Можливість формування такої заяви передбачена в особистому електронному кабінеті пенсіонера, зареєстрованому на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, у розділі «Щодо пенсійного забезпечення» - «Внесення змін до пенсійної справи». Також повідомлено, що з інструкцією щодо реєстрації на вебпорталі та входу в особистий кабінет за допомогою кваліфікованого електронного підпису можна ознайомитись на сайті за посиланням https://portal.pfu.gov.ua. При цьому, заяву позивача по суті не розглянуто, будь-якого рішення з цього приводу відповідачем не прийнято.
Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5 встановлено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
За наслідками аналізу вказаних положень, можна дійти висновку, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду у справі № 560/1651/20 від 17.02.2022 р.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Водночас, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що, задовольняючи позов в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області здійснювати виплату пенсії позивачу на вказаний ним банківський рахунок зазначений у заяві, поданій через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, суд першої інстанції не врахував, що будь-якого рішення з цього приводу відповідачем не приймалось, а тому належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 27.11.2025 р., з урахуванням висновків суду.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на вказаний ним банківський рахунок - в АТ “А-БАНК” шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (IBAN НОМЕР_1 ) зазначений у заяві, поданій через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, ухвалити в скасованій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2025 р. № ВЕБ-20001-Ф-С-25-300665, з урахуванням висновків суду; в іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 в справі № 520/33858/25 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківські області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 на вказаний ним банківський рахунок - в АТ “А-БАНК” шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (IBAN НОМЕР_1 ), зазначений у заяві, поданій через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Ухвалити в скасованій частині постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2025 р. № ВЕБ-20001-Ф-С-25-300665, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2026 р. в справі № 520/33858/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич