Справа № 308/5285/26

П О С Т А Н О В А

19 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі судді Фазикош Г. В. розглянувши клопотання ОСОБА_1 та його захисника Попівняк Назарія Михайловича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2026 року у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2026 року гр. ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації вантажного транспортного засобу комерційного призначення MAN з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 , вартість якого згідно з протоколом про порушення митних правил № 0295/UA305000/26 становить 430 188 грн. 40 коп., задля передачі на потреби Збройних Сил України.

Відповідно до постанови, - під час здійснення митних формальностей встановлено, що 24.02.2024 року через митний пост «Нижанковичі» Львівської митниці ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «Тимчасове ввезення до 60 днів» ввіз вантажний транспортний засіб комерційного призначення з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 .

У своєму поясненні ОСОБА_1 підтвердив факт ввезення ним вантажного транспортного засобу комерційного призначення з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів». Зазначив, що даний транспортний засіб було передано на потреби ЗСУ, однак документального підтвердження факту передачі громадянином не надано.

До Львівської митниці із заявою про продовження терміну тимчасового ввезення звертався ОСОБА_1 13.04.2024 р. та 15.04.2024 р. Водночас, в листі-відповіді Львівської митниці зазначено, що жодних підтверджуючих документів про причини не вивезення ТЗ додано не було.

Станом на 27.03.2026 року строк тимчасового ввезення вантажного транспортного засобу комерційного призначення з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 в режимі «тимчасове ввезення до 60 днів» перевищено більше ніж на тридцять діб.

Згідно з мережею Інтернет (сайт «mobile.de») вартість аналогічного/подібного причепа складає 8500 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 27.03.2026 року становить 430 188 грн. 40 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення вантажного транспортного засобу комерційного призначення з номером кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки Польщі НОМЕР_2 більше ніж на тридцять діб.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого частиною 6 статті 481 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 та його захисник Попівняк Н. М. подали апеляційну скаргу. Просять скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

Одночасно апелянт порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді. Клопотання про поновлення строку мотивує тим, що він не був присутній у судовому засіданні під час розгляду даної справи, копію постанови отримав тільки 03 червня 2026 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. 

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений через поважні причини. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма – ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Як вбачається з матеріалів справи, - постанова судді винесена 19 травня 2026 року, а отже останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 29 травня 2026 року.

Апеляційна скарга подана через систему «Електронний Суд» 13 червня 2026 року, тобто на 25-й день.

Судом не встановлено поважних причин, через які ОСОБА_1 та його захисник Попівняк Н. М. не подали апеляційну скаргу у встановлений законом 10-ти денний строк.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. У справі також брав участь його захисник Попівняк Н. М., якому було відомо про розгляд справи саме 19.05.2026 року (а.с.36).

Отже, учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

ОСОБА_1 та його захисник Попівняк Н. М. не виявили бажання брати участь у розгляді справи і без поважних причин не оскаржили в установлений законом строк постанову суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова судді місцевого суду винесена 19 травня 2026 року, надіслана до реєстру судових рішень 21 травня 2026 року, а загальний доступ надано 25 травня 2026 року. Однак, і в цьому випадку апеляційна скарга не подана у передбачений законом 10-ти денний строк, що сплив 05 червня 2026 року.

Добросовісне користування процесуальними правами включає регулярний контроль за станом справи. Зловживання правами та недбалість не можуть бути підставою для поновлення строку.

Право на оскарження підлягає процесуальним обмеженням. Такі межі не суперечать концепції справедливості й логіці правової визначеності, що, до речі, підтверджується і практикою ЄСПЛ. Отже, обмеження доступу до повторного перегляду набувають легітимності, коли вони спрямовані на запобігання хаосу в судовій системі, а чіткі строки оскарження є одним із таких запобіжників.

Доводи апелянта про те, що копію постанови він отримав лише 03 червня 2026 року не можуть бути єдиною і безумовною підставою для поновлення строку, враховуючи також і те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації права на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.

Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі сторона захисту не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.

На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.

Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження – відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Попівняк Назарія Михайловича на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2026 року – повернути особі, яка її подала.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: Фазикош Г. В.