ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6814/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (суддя Л.Я. Максименко)
у справі № 280/6814/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії з урахуванням листа від 28.05.2025 № 083850021516 від 03.06.2025 щодо позивачки, на підставі заяви від 19.05.2025 відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зарахування періодів роботи з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000 по 11.01.2001, з 02.03.2001 по 31.05.2001 у подвійному розмірі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки, зарахувавши їй до страхового стажу періоди роботи з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000 по 11.01.2001, з 02.03.2001 по 31.05.2001 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсію за віком з 19.05.2025 із урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення пенсійного органу є протиправним та порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083850021516 від 03.06.2025 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу позивачки періоди роботи з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000 по 31.12.2000 у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і повторно розглянути заяву позивачки від 19 травня 2025 року про призначення пенсії.
В іншій частині вимог - відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 26.11.1997 по 31.07.2001 працювала на посаді медсестри палатної відділення інтенсивної терапії для центру кардіохірургії, з 01.01.2001 відділення інтенсивної терапії для центру кардіохірургії перейменовано у відділення реанімації та інтенсивної терапії для центру кардіохірургії. Трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та період роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач була прийнята на таку роботу.
За таких обставин суд дійшов висновку, що періоди роботи позивачки на посаді медсестри палатної відділення інтенсивної терапії з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000 по 31.12.2000, відповідно до ст. 60 Закону України №1788-XI підлягають зарахуванню у подвійному розмірі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що спірне рішення про відмову позивачці у призначенні пенсії є правомірним, відповідачем не зараховано позивачці до страхового стажу періоди роботи у подвійному розмірі з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000, оскільки назва відділення не відповідає вимогам ст.60 Закону №1788-ХІ.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України – Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.
Заяву та додані до неї документи розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083850021516 від 03.06.2025 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.
У вказаному рішенні зазначено, що вік заявниці 61 рік.
Відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше, як 31 рік. 
Страховий стаж особи становить 28 років 5 місяців 13 днів. 
До страхового стажу не зараховано у подвійному розмірі періоди роботи з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000, оскільки назва відділення не відповідає вимогам ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Відповідно до довідки № 3100 від 10.04.2024 та запису 13 трудової книжки НОМЕР_1 від 13.11.1986 відділення перейменовано у відділення реанімації та інтенсивної терапії з 01.04.2001, тому стаж в подвійному розмірі можливо зарахувати з 01.01.2001 по 11.01.2001, з 02.03.2001 по 31.05.2001. 
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 13.11.1986 позивачка працювала в Запорізькій обласній клінічній лікарні з 26.11.1997 по 31.07.2001 на посаді медичної сестри палатної відділення інтенсивної терапії для центру кардіохірургії, з 01.01.2001 відділення інтенсивної терапії для центру кардіохірургії перейменовано у відділення реанімації та інтенсивної терапії для центру кардіохірургії (наказ № 387-На від 30.10.2000).
Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, який набрав чинності 01.01.2004.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.2 ч.2 ст.24). 
Відповідно до абз. 9 ч.3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. 
За правилами ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Також, згідно пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ визначені види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, 
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 60 Закону №1788-ХІІ передбачені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме: робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
В спірному випадку позивачці до страхового стажу не зараховано у подвійному розмірі періоди її роботи з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000 по 31.12.2000 на посаді медичної сестри палатної відділення інтенсивної терапії для центру кардіохірургії Запорізької обласної клінічної лікарні, оскільки назва відділення не відповідає вимогам ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
З 01.01.2001 відділення інтенсивної терапії для центру кардіохірургії перейменовано у відділення реанімації та інтенсивної терапії для центру кардіохірургії (наказ № 387-На від 30.10.2000). Вказаний факт підтверджений записом в трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 від 13.11.1986 (запис 13) та довідками Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (КНП «ЗОКЛ» ЗОР) від 10.04.2024 № 3100, від 25.07.2025 №6.1-18/215.1. 
Також у виданих позивачці довідках Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» Запорізької обласної ради (КНП «ЗОКЛ» ЗОР) від 10.04.2024 № 3100, від 25.07.2025 №6.1-18/215.1, зазначено, що до введення в дію наказу Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08.10.1997 організація реанімаційної допомоги регламентувалась наказами Міністерства охорони здоров`я СРСР, в тому числі наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР № 605 від 19.08.1969, відповідно до яких у закладах охорони здоров`я функціонували відділення (групи) анестезіології – реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії. Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 № 303 відділення реанімації були перейменовані у відділення анестезіології та інтенсивної терапії із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації. 
Інформація, що міститься у вказаних документах, пенсійним органом не спростована, недостовірною в установленому порядку не визнана. 
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що періоди роботи позивачки з 26.11.1997 по 09.01.2000, з 05.02.2000 по 13.06.2000, з 04.09.2000 по 31.12.2000 відповідно до ст. 60 Закону України №1788-XIІ підлягають зарахуванню до страхового стажу у подвійному розмірі.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 280/6814/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров