Дата документу 10.06.2026	Справа № 554/4478/26	
 	Провадження № 2/554/3202/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України

10 червня 2026 року м. Полтава 

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі: 
головуючого – судді Гольник Л.В.,
за участю секретаря – Фесенко К.О.,
позивача – ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, припинення права власності та визнання права власності на частину квартири,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, припинення права власності та визнання права власності на частину квартири, в якій прохала:
-Розірвати укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб, який зареєстрований у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 149. Час для примирення – не надавати. 
-Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
-Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
-Стягнути з відповідача 1331,2 грн. для відшкодування витрат на сплату судового збору в частині вимог про поділ майна.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 01.09.2007 року був укладений шлюб з відповідачем, від якого сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і звички. Напруженість у відносинах тривала дуже давно і всі засоби для примирення ними вичерпані, тому воно неможливе. Подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам, що не заперечує та може підтвердити сам відповідач. Шлюбні відносини між ними повністю припинилися в липні 2025 року, вони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. З питання щодо утримання та виховання дітей спору у сторін немає: діти проживають з позивачем, відповідач обіцяє надавати кошти на їх утримання. Під час шлюбу сторонами за спільні гроші було придбано двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 54,3 м.кв. За цю квартиру сторони сплатили 1261600 гривень. Відповідач не заперечує, що вказана вище квартира є їхньою спільною власністю, однак ухиляється від її поділу та юридичного оформлення права власності на належну позивачу її частину. Згоди щодо укладення договору про поділ квартири сторони не можуть дійти. В зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду.

Ухвалою судді від 03.04.2026 року надано позивачу строк для усунення недоліків, які були усунуті 08.04.2026 року.
Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 13.04.2025 року відкрито спрощене провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. 
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечував щодо розірвання шлюбу та поділу квартири.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01 вересня 2007 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №149. 
Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Суд може вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.
Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Враховуючи те, що подружнє життя між сторонами не склалося, сторони разом не проживають та сімейних стосунків не підтримують, що підтверджено відповідачем у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати.

Крім того, судом встановлено, що в шлюбі сторонами придбано спільну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31.05.2025 року, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Василенком В.А., зареєстрованого в реєстрі за №1530, покупцем якої в договорі зазначено ОСОБА_2 , відповідача у справі. Право власності відповідача на зазначену квартиру підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.05.2025. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу(а.с.9-10), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18).
Сторони у судовому засіданні підтвердили, що спірна квартира є спільною сумісною власністю, вказана обставина сторонами не оспорюється.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Як передбачено ч. 4 ст. 65 СК України договори купівлі-продажу створюють обов`язки для обох з подружжя і після розлучення.
За ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою відповідно до ЦК України.
За ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ч.2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна заявленої після розірвання шлюбу застосовується позовна давність у три роки.
Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами під час шлюбу, сторони у справі мають рівні права на майно, оскільки придбане було за спільні кошти. Відповідачем позов визнано, про що вказано в його заяві до суду, за вказаних обставин вимоги позивача підлягають до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.
На підставі викладеного, 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, припинення права власності та визнання права власності на частину квартири задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 01 вересня 2007 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №149 – розірвати.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1331,2 грн. 
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову за платіжними інструкціями № 1.590592407.1 та №2.590600709.1, а саме у розмірі 1331,20 грн.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Учасники справи:

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя   Л.В.Гольник