ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"22" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5344/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Ніконової Д.І.
розглянувши справу № 916/5344/25 в порядку загального позовного провадження 
за позовом: Заступника керівника Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси (65091, м. Одеса, вул. Головківська, буд. 1, код ЄДРПОУ 0352855222) 
в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради /65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1 / 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіроскоп" (65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 35, кв. 98, ЄДРПОУ 23858470)
про стягнення 1 057 840,17 грн

за участі представників учасників справи:
від прокуратури: прокурор Терлецька І.І.;
від позивача: Бондар А.Г. в порядку самопредставництва юридичної особи;
від відповідача: не з`явилась, сповіщалась належним чином.

ВСТАНОВИВ:
30.12.2025 заступник керівника Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси /прокурор/ в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради /позивач, ДКВ ОМР/ звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмемеженою відповідальністю "Гіроскоп" /відповідач, ТОВ "Гіроскоп"/ з вимогами про стягнення 1 057 840,17 грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70.
Позовні вимоги обґрунтовує посиланням на положення ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 526, 549, 551, 611, 627, 631, 759, 762, 763, 785, 795 Цивільного кодексу України, ст. 75 Господарського процесуального кодексу України та судові рішення по справі № 916/5157/23. 
Ухвалою суду від 01.01.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/5344/25. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.02.2026 на 10:30.
У підготовчому засіданні 03.02.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання та призначено розгляд справи на 11.03.2026 р. на 12:00. 
Однак, 11.03.2026 о 12:00 підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони в м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 12.03.2026 призначено підготовче засідання на 31.03.2026 на 10:30.
В підготовчому судовому засіданні 31.03.2026 судом постановлено протокольну ухвалу про розгляд справи протягом розумного строку та відкладено підготовче судове засідання на 29.04.2026 р. о 11:00.
16.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позов /вх.№13210/26 від 16.04.2026/.
20.04.2026 прокуратура надала відповідь на відзив /вх.№13516/26 від 20.04.2026/.
29.04.2026 судом від відповідача отримано заяву /вх.№14777/26 від 29.04.2026/ з додатковими поясненнями.
В підготовчому судовому засіданні 29.04.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про перерву у підготовчому судовому засіданні та призначає розгляд справи на 13.05.2026 р. о 10:15. 
12.05.2026 судом від прокурора отримано заяву /вх.№16424/26 від 12.05.2026/ з додатковими поясненнями.
13.05.2026 судом від відповідача отримано клопотання /вх.№16541/26 від 13.05.2026/ про поновлення строку на подання перекладів раніше поданих доказів на державну мову.
13.05.2026 судом від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи /вх.№16572/26 від 13.05.2026/.
Оскільки під час судового засідання, призначеного на 13.05.2026 о 10:15, засобами цивільного зв`язку в м. Одеса та Одеській області оголошено повітряну тривогу, підготовче засідання по справі ухвалою суду від 14.05.2026 року призначено на 03.0 червня 2026 о 09:40 год.
03.06.2026 року у підготовчому судовому засіданні суд в порядку ст. 185 ГПК України оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті на 11.06.2026 р. о 11:00.
В судовому засіданні 11.06.2026 прокурор позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити.
Також в судовому засіданні 11.06.2026 судом здійснено перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомлено, що скорочене судове рішення (вступна та резолютивна частини) буде оголошено 22.06.2026 р. о 10:20. 
22.06.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення про часткове задоволення позовних вимог.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі – Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіроскоп» (далі – Орендар) 10.06.2002 укладено договір оренди нерухомого майна № 37/70, відповідно до умов п.п 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає під розміщення пункту побутового обслуговування населення у строкове (до 10.06.2005) платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 110,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31 (далі – Договір).
У листопаді 2023 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіроскоп» (далі – ТОВ «Гіроскоп»), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:
- стягнути заборгованість з орендної плати у сумі 158 826,43 грн та 10 497,10 грн пені за несвоєчасну сплату орендної плати;
- розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70;- виселити ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31. 
Позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради були обґрунтовані тим, що ТОВ «Гіроскоп» систематично порушував умови договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 у частині сплати орендної плати. При цьому позивач вважав, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 був продовжений відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ, оскільки відповідач до закінчення строку дії цього договору звернувся із заявою до орендодавця про продовження строку дії наведеного договору. Департамент комунальної власності Одеської міської ради з посиланням на пункт 5.6 договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 зазначав, що за невиконання або неналежне виконання орендарем обов`язків, які передбачені цим договором, орендодавець має право розірвати договір оренди відповідно до чинного законодавства. При цьому Департамент комунальної власності Одеської міської ради з посиланням на приписи статті 785 Цивільного кодексу України зазначав про обов`язок ТОВ «Гіроскоп» у випадку дострокового розірвання договору оренди повернути орендоване майно за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 916/5157/23, відмовлено в задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, господарські суди встановили, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 діяв після 01.07.2020, оскільки його строк неодноразово продовжувався, а 09.11.2017 до наведеного договору внесено чергові зміни щодо строку його дії, а саме: продовжено строк до 09.10.2020. За таких обставин господарські суди дійшли висновку про те, що для продовження договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 підлягає застосовуванню процедура, передбачена Законом України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ, і, відповідно, автоматичне продовження договору знову, без проведення аукціону, є неможливим. 
Таким чином, за висновками господарських судів, договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 міг бути продовжений за результатами проведення аукціону. Проте, як установили господарські суди, аукціон не був проведений. При цьому господарські суди зазначили, що Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 не передбачає такої підстави для продовження строку дії договору оренди як «мовчазна згода». Тому господарські суди дійшли висновку про те, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 припинив свою дію 09.10.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Також суди відмовили в задоволенні позовних вимог про його розірвання, адже, за висновками судів, розірвати можна лише договір, який діє. Ураховуючи дату закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 (09.10.2020), господарські суди виснували, що позивач мав право нараховувати відповідачу орендну плату до 09.10.2020. Здійснивши перевірку правильності розрахунків заборгованості з орендної плати та пені, господарські суди відмовили в задоволенні цих позовних вимог, оскільки, за висновками судів, є необґрунтованим стягнення з відповідача основної заборгованості та пені після закінчення дії строку договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 (09.10.2020). Розглядаючи позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення, господарські суди зазначили, що такі позовні вимоги є похідними від позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70, тому не підлягають задоволенню. Проте, як установили господарські суди, з підстави припинення строку дії наведеного договору Департамент комунальної власності Одеської міської ради не заявляв позовні вимоги про виселення ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення, а тому суди відмовили в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення. 
Не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 у справі № 916/5157/23, до Верховного Суду звернувся Департамент комунальної власності Одеської міської ради з касаційною скаргою, в якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 916/5157/23 установлено, що господарські суди попередніх інстанцій, розглянувши справу по суті позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, дійшли правильного висновку, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 припинився на підставі частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено (до 09.10.2020). При цьому, за встановленими судами обставинами, ТОВ «Гіроскоп» не повернув позивачу орендоване нежитлове приміщення. Таким чином, товариство не виконало імперативну вимогу частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ. Разом з тим господарські суди попередніх інстанцій, зазначаючи про те, що позивач просив виселити відповідача із займаного ним нежитлового приміщення саме внаслідок дострокового розірвання у судовому порядку договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70, а не внаслідок припинення строку дії наведеного договору, помилково не врахували того, що підставою для виселення орендаря із займаного ним приміщення є припинення договору оренди. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 916/5157/23 частково задоволено касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, постанову Південно західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 у справі № 916/5157/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31. У цій частині ухвалено нове рішення, яким виселено ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31. В іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 у справі № 916/5157/23 залишено без змін.
Актом державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.09.2025 установлено, що приміщення звільнено, ключі передано представнику стягувача.
Договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 припинився на підставі частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено, тобто 09.10.2020. Разом з тим, об`єкт оренди вважається фактично повернутим 15.09.2025, що є підставою для стягнення з ТОВ «Гіроскоп» на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради неустойки за весь період прострочення виконання зобов`язання згідно вимог ч. 2 ст. 785 ЦК України.
Прокурор зауважує, що в даному випадку ТОВ «Гіроскоп» своєчасно не повернуло орендоване майно після припинення дії договору оренди, чим беззаперечно порушено економічні інтереси держави, оскільки метою укладення договору оренди є отримання коштів за надання у строкове платне користування майна, а не можливість його безкоштовного використання орендарем для проведення власної господарської діяльності, тим більше, після припинення такого договору. Неможливість використання об`єкту права власності з метою отримання прибутку суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому.
Заперечуючи проти позову відповідач звертає увагу на те, що оскільки договір оренди закінчився 09.10.2020, то позивач мав право нараховувати відповідачу орендну плату до дати закінчення договору - 09.10.2020 включно. Враховуючи, що строк договору оренди закінчився 09.10.2020, розмір орендної плати за період з 01.03.2020 року по 09.10.2020 включно становить 39532,03 грн (3807,3 грн + 290,22 + 2438,10 + 7705,84 + 7721,24 + 7674,91 + 7659,56 + 2234,86 грн за 9 днів жовтня 2020). Відповідач за цей період сплатив 142800 грн орендної плати. Крім того, в ході розгляду справи № 916/5157/23 відповідач надав суду копію платіжної інструкції № 12 від 28.02.2024 про сплату 2000 грн орендної плати та № 15 від 18.03.2024 про сплату 2000 грн орендної плати. Суд встановив необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу з орендної плати у розмірі 159826,43 грн, оскільки заборгованість з орендної плати за договором № 37/70 відсутня. 
Відповідач наголошує на тому, що фактично підставою позовної вимоги про виселення відповідача із займаного приміщення було виникнення у нього зобов`язання повернути це приміщення позивачу внаслідок розірвання дії договору оренди по судовому рішенню. Підстави для виселення відповідача внаслідок закінчення терміну дії договору і підстави для виселення відповідача внаслідок розірвання цього договору в судовому порядку – є різними. Тому у задоволенні позову в частині позовних вимог про виселення відповідача з орендованого приміщення також було відмовлено.
Відповідач вказує, що під час розгляду справи № 916/5157/23 обґрунтованість вимог позивача про стягнення орендної плати та її розмір судами не розглядалася. Постановою державного виконавця від 23.07.2025 року було відкрито виконавче провадження з виселення відповідача із спірного нежитлового приміщення. Актом державного виконавця від 15.09.2025 року засвідчено звільнення відповідачем спірного нежитлового приміщення та повне виконання рішення суду у справі № 916/5157/23.
Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 Цивільного кодексу України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов Договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Отже, відповідно до статті 614 ЦК України, для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання. Тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.
На думку відповідача, факт припинення дії договору 09.10.2020 року було встановлено лише рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 року, яке вступило в законну силу 29.01.2025 року. До набрання 29.01.2025 року чинності рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 року позивач стверджував, що строк дії Договору оренди продовжено до дати проведення аукціону, що підтверджується Актом обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31 від 19.09.2023 року, листом Департаменту комунальної власності від 31.01.2024 року, виставленням рахунків та оплатою саме орендної плати, а не будь-яких інших платежів, вимог про звільнення приміщення не пред`являв. Тому у період з 09.10.2020 року до 29.01.2025 року відповідач, розумно покладаючись на поведінку органу місцевого самоврядування – орендодавця, не мав підстав для звільнення орендованого приміщення, виходячи з поведінки орендодавця обгрунтовано та добросовісно полагаючи, що строк договору оренди не закінчився, тому він законно знаходиться у приміщенні та підставно сплачує орендну плату за користування ним. Отже, відсутня вина відповідача у незвільненні приміщення у період з 09.10.2020 року до 29.01.2025 року, тому відсутні підстави для нарахування та стягнення неустойки у вигляді подвійної орендної плати в цей період.
Відповідач також вказує, що введення карантину забороняло з 12 березня до 22 травня 2020 р. використання орендованого майна, у зв`язку із чим відповідач мав бути звільнений від плати за оренду приміщення в цей період. 
20.01.2021 року ТОВ «Гіроскоп» звернувся до Департаменту із заявою про перегляд орендної плати у зв`язку із карантинними обмеженнями. Листом Департаменту комунальної власності від 16.02.2021 року було повідомлено про те, що ТОВ «Гіроскоп» підлягає звільненню від плати за оренду приміщення тільки в частині площі, що використовується під ремонт взуття (8 кв.м). Проте перерахунок орендної плати навіть у цій частині позивачем протиправно зроблено не було.
Відповідач звертає увагу, що прокурор просить суд стягнути з ТОВ «Гіроскоп» 1 057 840,17 грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 року № 37/70. 
Проте з березня 2020 року відповідач потерпав від «ковідних» обмежень та пов`язаних із цим спочатку неможливості, а потім спаду надання побутових послуг. Згодом відповідача спіткали форс-мажорні обставини – пожежа 03.01.2022 року і залиття у лютому 2023 року. 
24.02.2022 року Російська Федерація розв`язала війну проти України, в результаті якої в Україні оголошено воєнний стан, що діє до теперішнього часу і є загальновідомим фактом. У зв`язку із воєнними діями на території України, відповідач опинився в скрутному становищі, оскільки припинилося фінансування бюджетних програм, виїхали в евакуацію частина населення міста, частина була мобілізована, перервалися налагоджені ланцюги виконання, існували систематичні перебої з поставкою електроенергії, води, що значно утруднювало ведення господарської діяльності підприємством. З вересня 2025 року після виселення з орендованого приміщення підприємством діяльність припинено. 
За наведених обставин, враховуючи поведінку відповідача, який незважаючи на складнощі, проводив часткові оплати, та складні обставини господарської діяльності, в яких він опинився, на думку відповідача, наявні підстави для зменшення неустойки на 90 відсотків. Вважає, що з огляду на вище викладене, заборгованість виникла за відсутності вини відповідача, у період дії складних форс-мажорних обставин (карантин, пожежа, залиття, війна), які відповідач не міг ні передбачити, ні відвернути. Тому в даному випадку наявні підстави для розстрочення виконання рішення суду.
Спростовуючи доводи відповідача прокурор зазначає, що заперечення представника відповідача наведені у відзиві з неправильним застосуванням норм матеріального права, не спростовують викладених у позовній заяві доводів та підлягають відхиленню, виходячи з наступного. Не відмежовуючи підстав нарахування орендної плати та стягнення неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди, доводи відповідача зводяться до обставин зменшення розміру плати за законне користування, звільнення від орендної плати у зв`язку з форс-мажорними обставинами та обставинами непереборної сили, як передумов відсутності підстав для нарахування неустойки. Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (пункт 6.9 постанови ВП ВС від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16). Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Належних і допустимих доказів припинення здійснення господарської діяльності в цілому відповідачем не надано.
Листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 16.02.2021 № 01-13/617 ТОВ «Гіроскоп» інформовано, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 не забороняється діяльність перукарень та лазень, у зв`язку з чим останнє підлягає звільненню від плати за оренду приміщення в частині площі, що використовується під ремонт взуття, що складає 8 кв. м нежитлового приміщення.
Прокурор зазначає про необґрунтованість доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення неустойки внаслідок пожежі та затоплення об`єкта оренди, що є необґрунтованим з огляду на наступне. За змістом п. 4.2 договору оренди № 37/70 від 10.06.2002 протягом дії цього договору, крім своєчасного внесення орендної плати, орендар зобов`язаний, зокрема, забезпечувати збереження орендованого приміщення, своєчасно проводити капітальний і поточний ремонт приміщення, запобігати його пошкодженню і псуванню, за свій рахунок проводити протипожежні заходи, нести матеріальну відповідальність за збитки, спричинені пожежею, що виникла в орендованому приміщенні з вини орендаря. Цим же пунктом установлено, що ризик випадкової загибелі чи пошкодження орендованого приміщення несе орендар з моменту укладення цього договору. 
Разом з тим, відповідач, вважаючи користування об`єктом оренди поза межами строку дії договору законним, помилково відносить викладені обставини до предмета доказування. Зважаючи на предмет позову, викладені обставини не є об`єктивною перешкодою виконання покладеного обов`язку з повернення майна. 
За викладених обставин, помилковим є також посилання відповідача на рішення Одеської міської ради № 969-VIII від 29.06.2022 «Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси у період дії воєнного стану», яким передбачено нарахування орендної плати у розмірі 50 відсотків, встановленої договорами оренди (з урахуванням її індексації), як базову складову розрахунку неустойки, адже договір оренди припинений 09.10.2020 у зв`язку з закінченням строку, на який його укладено.
Окрім того, відповідач помилково зауважує, що факт припинення дії договору встановлено лише рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 у справі № 916/5157/23, яке вступило в законну силу 29.01.2025.
Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 12.01.2022 № 01-13/40, копію якого долучено до відзиву, зауважив, що строк дії договору оренди № 37/70 від 10.06.2002 закінчився 09.10.2020, але орендар не здав приміщення за актом приймання-передачі, продовжує їм користуватись та оплачує подвійну орендну плату, про що було достеменно відомо відповідачу. 
Подальше встановлення даного факту рішенням суду не звільняє відповідача від настання негативних правових наслідків за користування комунальним майном без належної правової підстави за весь період прострочення виконання зобов`язання. Надання документів, підтверджуючих, на думку відповідача, добросовісність використання об`єкта оренди не може легітимізувати порушень імперативного порядку набуття права користування комунальним майном.
Відповідач, заперечуючи проти доводів прокурора також зазначає, що обґрунтування, викладені в заяві прокурора від 20.04.2026 року, ТОВ «Гіроскоп» вважає безпідставними, такими, що суперечать закону. У відповідності до ч.2 ст.785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. На переконання відповідача, визначення законом неустойки саме у залежності від розміру плати за найм (орендної плати) є підставою для розрахунку неустойки від тієї орендної плати, яка мала бути нарахована орендодавцем. Відповідач заперечує проти завищення сум нарахованої орендної плати, зазначеної в Розрахунку неустойки, яка є додатком до позовної заяви, з підстав, викладених у відзиві. Тому і розмір неустойки, на думку відповідача, має відповідати нарахованій орендній платі у зменшеній сумі. З іншої сторони, прокурором порушується принцип недопущення суперечливої поведінки. 
Відповідач вказує, що з розрахунку неустойки, яка є додатком до позовної заяви, вбачається щомісячне збільшення ставки орендної плати та суми нарахованої орендної плати з жовтня 2020 року по вересень 2025 року, відповідно, і нарахованої неустойки. Так, у жовтні 2020 року ставка орендної плати: 4552,50 грн, нараховано орендної плати: 5463,00 грн, неустойка 10 926,00 грн. У серпні 2025 року ставка орендної плати: 11532,53 грн, нараховано орендної плати: 13 839,04 грн, неустойка 27678,08 грн. 
З розрахунку неустойки, який є підставою позовних вимог, вбачається, що після припинення Договору оренди 09.10.2020 року щомісячний розмір нарахувань орендної плати, застосованих для розрахунку неустойки, збільшувався на індекс інфляції, що відповідно збільшило розмір неустойки майже в два рази. 
Водночас, у позові та заяві від 20.04.2026 прокурор стверджує, що із закінченням строку договору 09.10.2020 року можливість нарахування орендної плати у орендодавця відсутня, а наявне лише право нарахування неустойки у відповідності до ст.785 ЦК України. Таким чином, основою для нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за найм має бути орендна плата, визначена з урахуванням індексації на момент припинення дії договору (09.10.2020 року). Оскільки після закінчення строку договору орендні відносини припиняються, подальша щомісячна індексація вже не проводиться. 
Отже, на думку відповідача, під час розгляду справи належить визначити наступне: або прийняти позицію прокурора, викладену у позові, Розрахунку заборгованості та у заяві від 20.04.2026, а саме - що розмір неустойки вираховується від розміру помісячної індексованої орендної плати. Тоді належить прийняти позицію відповідача щодо прямої залежності неустойки від розміру нарахованої щомісяця орендної плати, яка підлягала зменшенню з викладених у відзиві підстав. Або прийняти іншу позицію, що основою для нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за найм має бути орендна плата, визначена з урахуванням індексації на момент припинення дії договору (09.10.2020 року), яка становить 5463,00 грн, і в подальшому індексуватися вона не може. Тоді доданий до позову Розрахунок заборгованості – не вірний, а позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає. Крім того, в Розрахунку враховано лише один платіж від 27.05.2024, проте згідно з платіжними інструкціями № 31 та № 34, в цей день їх було два, кожний на суму 6 000,00 грн. Період 10.10.2020 – 15.09.2025 налічує 58 місяців. 5463,00 х 2 х 58 = 633 708 грн. – максимально можлива до заявлення розрахункова неустойка, яка відповідає ст.785 ЦК України (без врахування проведених оплат). 
Згідно з Розрахунком в частині проведених оплат, з якими погоджується відповідач, за період 10.10.2020 – 15.09.2025 ним сплачено 222 267,97 грн. 633 708 грн. - 222 267,97 грн. = 411 440,03 грн. – максимально можлива до стягнення з відповідача сума. Проте на переконання відповідача, за відсутності вини відповідача у незвільненні приміщення в період з 10 жовтня 2020 року по 29 січня 2025 року, за наявності суперечливої поведінки позивача, що не відповідає його попереднім заявам, за наявності форс-мажорних обставин у вигляді коронавірусу, пожежі, залиття, війни, про що докладно повідомлено у відзиві, наявні підстави для зменшення неустойки на 90 відсотків та розстрочення виконання рішення суду. 
Крім того, відповідач вважає за необхідне звернути увагу на зміст листа Департаменту комунальної власності від 12.01.2022 року № 01-13/40, копію якого долучено до відзиву. Відповідно до цього листа, Департамент повідомляє, що станом на 12.01.2022 року орендар (відповідач) оплачує подвійну орендну плату. За таких обставин є безпідставним нарахування неустойки в розмірі подвійної орендної плати за період з жовтня 2020 року до січня 2022 року. Враховуючи викладене, позов є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши представників учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі – Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіроскоп» (далі – Орендар) 10.06.2002 укладено договір оренди нерухомого майна № 37/70, відповідно до умов п.п 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає під розміщення пункту побутового обслуговування населення у строкове (до 10.06.2005) платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 110,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31 (далі – Договір). 
Пунктами 2.1, 2.2, 2.4 Договору встановлено, що орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» і рішення сесії Одеської міської ради від 31.10.2000 № 1665-ХХІІІ «Про оренду комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Одеси» та становить за перший, після підписання Договору оренди, місяць 542,74 грн (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції). Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. 
Відповідно до п. 2.3 Договору до орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки у відповідності з чинним законодавством (п. 5.1 Договору). 
За невиконання або неналежне виконання Орендарем обов`язків за цим Договором, Орендодавець має право розірвати Договір оренди у відповідності з чинним законодавством. (п. 5.6 Договору). 
За змістом п. 7.1 Договору питання, не врегульовані останнім, вирішуються у відповідності з чинним законодавством.
Пунктом 7.5 Договору передбачено, що зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. 
Зміни та доповнення, що вносяться до Договору, розглядаються сторонами протягом 20 днів. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду (п. 7.6. Договору).
Згідно з п. 7.9 Договору, дія останнього припиняється внаслідок, зокрема закінчення строку, на якій його було укладено. Після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди. Протягом дії Договору між сторонами укладено додаткові погодження, а саме:
- від 01.09.2003 № 1, в якому, у зв`язку з прийняттям нової Методики розрахунку граничних розмірів орендної плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 26.03.2003 № 1054-ХХIV, орендна плата встановлена у розмірі 702,98 грн, ураховуючи 20% ПДВ;
- від 09.11.2004, відповідно до якого було збільшено площу орендованого приміщення до 210,4 кв.м, у зв`язку з чим розмір орендної плати визначено у сумі 1464,07 грн з ПДВ;- від 13.12.2005, відповідно до якого продовжено строк оренди до 01.06.2006, розмір орендної плати визначено у сумі 821,20 грн з ПДВ;
- від 14.05.2007, яким строк дії договору продовжено до 01.11.2007, орендну плату визначено у розмірі 1320,84 грн з ПДВ;
- від 19.01.2012, яким змінено назву Орендодавця - Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради на Департамент комунальної власності Одеської міської ради, строк Договору продовжено до 19.12.2014, змінено профіль використання на Пункт побутового обслуговування населення: перукарня, лазня; 
орендну плату з 19.01.2012 установлено в розмірі 3472,04 грн на місяць з ПДВ. 
Окрім того, сторонами укладено низку додаткових договорів про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70, а саме:
- додатковий договір від 27.01.2015, за яким строк Договору оренди продовжено до 27.12.2017, орендну плату з 27.01.2015 встановлено у розмірі 3619,46 грн (без урахування індексу інфляції та ПДВ);
- додатковий договір від 25.05.2015, яким встановлено обов`язок відповідача протягом року з моменту підписання додаткової угоди створити для осіб з обмеженими фізичними можливостями умови для безперешкодного доступу до об`єкту оренди;
- додатковий договір від 09.11.2017, відповідно до якого продовжено строк Договору до 09.10.2020, орендну плату з 09.11.2017 встановлено у розмірі 5354,17 грн (без урахування індексу інфляції та ПДВ), що розрахована станом на 01.10.2017.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі № 916/5157/23, відмовлено в задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 916/5157/23 частково задоволено касаційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, постанову Південно західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 у справі № 916/5157/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про виселення ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31. У цій частині ухвалено нове рішення, яким виселено ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31. В іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2024 у справі № 916/5157/23 залишено без змін.
Постановою головного державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 78692979 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 20.06.2025 у справі № 916/5157/23 про виселення ТОВ «Гіроскоп» з нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31. 
Актом державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.09.2025 установлено, що приміщення звільнено, ключі передано представнику стягувача. 
Постановою державного виконавця від 15.09.2025 виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 20.06.2025 у справі № 916/5157/23 закінчено у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі, на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» було установлено з 12 березня до 22 травня 2020 р. на усій території України карантин. 
Відповідно до п.3 Постанови, було заборонено: роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення , крім: торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, засобами зв`язку за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; провадження банківської та страхової діяльності, а також медичної практики, ветеринарної практики, діяльності автозаправних комплексів, діяльності з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, технічного обслуговування реєстраторів розрахункових операцій, діяльності з ремонту комп`ютерів, побутових виробів і предметів особистого вжитку, об`єктів поштового зв`язку за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів; торговельної діяльності та діяльності з надання послуг громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів. 
В подальшому карантинні обмеження було продовжено Постановою КМ України від 20.05.2020 № 392 та Постановою КМ України від 22.07.2020 № 641. Листом від 19.10.2020 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повідомив відповідача про припинення надання малозабезпеченим громадянам м. Одеси банних послуг та відповідне припинення відшкодування вартості цих послуг у зв`язку із встановленням карантину та запровадженням посилених протиепідемічних заходів. Зазначене підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між встановленням карантину та неможливістю провадження господарської діяльності відповідача в орендованому приміщенні. Законом України від 04.12.2020 року «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» передбачено, що суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна. Карантинні обмеження було продовжено Постановою КМ України від 09.12.2020 № 1236.
20.01.2021 року ТОВ «Гіроскоп» звернувся до Департаменту із заявою про перегляд орендної плати у зв`язку із карантинними обмеженнями. Листом Департаменту комунальної власності від 16.02.2021 року було повідомлено про те, що ТОВ «Гіроскоп» підлягає звільненню від плати за оренду приміщення тільки в частині площі, що використовується під ремонт взуття (8 кв.м). 
З матеріалів справи вбачається, що перерахунок орендної плати зроблено не було.
Листом від 23.06.2021 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повідомив відповідача про поновлення роботи з надання побутових (банних) послуг.
03.01.2022 року на даху одноповерхового житлового будинку по вул.Степова, 31 в м.Одесі, приміщення першого поверху та підвал в якому орендує відповідач, сталася пожежа, що підтверджується Актом про пожежу від 03.01.2022 року. Причина пожежі: коротке замкнення електричної мережі в приміщенні даху. Пожежею було знищено покрівлю, дах на площі приблизно 50 кв.м., пошкоджено електричні мережі. При гасінні пожежі орендовані приміщення були залиті водою. 
Надання послуг банного комплексу було тимчасово зупинено на два місяці для проведення ремонтно-відновлювальних робіт (наказ № 1 від 04.01.2022 року).
На підтвердження факту залиття орендованого приміщення відповідач надав до матеріалів справи заяву в аварійну службу Міськодоканалу від 06.02.2023.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення 1 057 840,17 грн неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. 
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
У відповідності до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилами ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Неустойка за частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Предметом неустойки відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
При цьому суд вважає факти, встановленні в судових рішеннях та постановах по справі № 916/5157/23 преюдиційними для справи № 916/5344/25.
З матеріалів справи вбачається, що Департаментом комунальної власності Одеської міської ради листом від 15.12.2025 № 01-19/2813 на запит окружної прокуратури надано розрахунок неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди – нежитлового приміщення першого поверху та підвалу загальною площею 210,1 кв. м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Степова, 31, сума якої за період з 10.10.2021 по 15.09.2025 становить 1 057 840,17 грн.
Детально дослідивши вказаний розрахунок та інші матеріали справи, суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо необґрунтованості вказаного розрахунку, оскільки, враховуючи, що договір оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70 припинив свою дію 09.10.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, орендні відносини є припиненими та подальша щомісячна індексація вже не проводиться.
При цьому суд погоджується з наведеним відповідачем розрахунком заборгованості: 5463,00 х 2 х 58 = 633 708 грн – максимально можлива до заявлення розрахункова неустойка, яка відповідає ст. 785 ЦК України (без врахування проведених оплат). Згідно з Розрахунком в частині проведених оплат, з якими погоджується відповідач, за період 10.10.2020 – 15.09.2025 ним сплачено 222 267,97 грн. 633 708 грн - 222 267,97 грн = 411 440,03 грн.
Таким чином, суд вважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення неустойки в розмірі 411 440,03 грн.
Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22, обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер, а тому й розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами в конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, тобто в межах судового розсуду.
Враховуючи складні обставини, в яких доводилось відповідачу здійснювати свою господарську діяльність, а саме обставин у вигляді коронавірусу, пожежі, залиття та війни, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки, заявлений прокурором до стягнення, а саме до суми – 105 784,02 грн.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Розглядаючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаного клопотання, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на теперішній час відповідач не має можливості виконати рішення суду про стягнення неустойки у вищевказаному розмірі.
Згідно з ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 12694,08 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 3436 від 19.12.2025 та 1211,20 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 3437 від 19.12.2025.
Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 1269,41 грн підлягає стягненню з відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Заступника керівника Хаджибейської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіроскоп" про стягнення 1 057 840,17 грн – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіроскоп" (65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 35, кв. 98, ЄДРПОУ 23858470) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради /65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1/ 105 784,02 грн /сто п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні 02 копійки/ неустойки за прострочення виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 10.06.2002 № 37/70.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гіроскоп" (65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 35, кв. 98, ЄДРПОУ 23858470) на користь Одеської обласної прокуратури за наступними реквізитами: отримувач коштів – Одеська обласна прокуратура (юридична та поштова адреса: 65026, м. Одеса, вул. Італійська, 3, тел. 7253800; код отримувача за ЄДРПОУ: 03528552; рахунок отримувача: UA808201720343100002000000564; в ДКСУ м. Київ; код банку отримувача: 820172; код класифікації доходів бюджету 22030101) сплачений судовий збір в розмірі 1 269,41 грн /одна тисяча двісті шістдесят дев`ять гривень 41 копійка/.
4. В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 29 червня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко