ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4809/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року (суддя 1-ї інстанції Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/4809/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
10.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не прийняття рішення про призначення виплат/одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загибеллю батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця, з підстав передбачених п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року та п.1, п.п. 1 - 3 п.2 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 року;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 виплати одноразової грошової допомоги передбаченої п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 про “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у зв`язку з загибеллю батька - солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є сином загиблого військового - ОСОБА_2 . З 1 серпня 2020 року позивач перебував на навчанні, на денному відділенні у Кропивницькому аграрному фаховому коледжі. Вказує, що з 14.10.2022 по 05.12.2023 перебував у академічній відпустці за сімейними обставинами та поновлений на навчанні 05.12.2023 та навчається дотепер. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, батько позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був мобілізований до Збройних Сил України (Далі ЗСУ) для забезпечення оборони України та проходив військову службу. В період з 24.08.2022 р. по 06.09.2022 р.; з 11.10.2022 р. по 21.11.2022 р. та з 23.11.2022 р. по 30.11.2022 р. ОСОБА_2 брав участь у складі ЗСУ у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в Донецькій області місто Бахмут. ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час ведення бойових дій та виконання бойового завдання в м. Бахмут, ОСОБА_2 загинув. Вказує, що в період з 1 серпня 2020 року по день загибелі ОСОБА_2 позивач перебував у нього на утриманні, оскільки навчався та проживав однією сім`єю разом із батьком та мамою. В подальшому, позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум передбачених у статті 16-1 Закону №2011-ХІІ від 20.12.1991 року та пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168. За результатами розгляду заяви позивача, від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла відповідь від 18.03.2024 року якою повідомлено про повернення поданих документів на доопрацювання, з пропозицією надати додаткові документи. За результатами доопрацювання та усунення попередніх недоліків, 31.05.2024 року подано додаткові документи про призначення і виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, які були спрямовані на адресу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум. Зазначає, що після подання вище вказаної заяви, про результати її розгляду йому не повідомлялось, в зв`язку з чим, звернувся до Міністерства оборони України з вимогою повідомити про результати розгляду заяви щодо нарахування виплат та надати копії рішення прийнятого за результатами її розгляду. Міністерством оборони України було надано відповідь за вих. №220/13/ВихЗВГ/5704 від 09.04.2025 року, яку позивач отримав на електронну пошту 10.04.2025 р. з якої було надано копію Витягу з протоколу №30/л від 11.10.2024 р. “засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум” зі змісту якого позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, а документи повернуто на доопрацювання з метою надання додаткових документів. Проте позивач вважає наявна бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за заявою про призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протиправною, а висновки викладені у протоколі про повернення заяви на доопрацювання такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду та доводами відповідача щодо відсутності доказів того, що позивач на час загибелі військовослужбовця перебував на утриманні загиблого. Позивач наполягає на тому, що він перебував на утриманні батька на час його загибелі, відповідно до приписів п. 4 ст. 16-1 Закону №2011-XII та абз. 3 п.п. «д» ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII, оскільки на час загибелі батька, під час виконання військового обов`язку, йому вже було 18 років, але він був студентом Кропивницького аграрного фахового коледжу за спеціальністю 208 «Агроінженерія», де навчався.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що Міністерство не спростовує тієї обставини, що позивач на час загибелі батька – військовослужбовця був студентом коледжу. Проте у спірний період позивач перебував у академічній відпустці, а отже не навчався, а отже надані документи не можуть свідчити, що він перебував на утриманні батька на час його загибелі.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 (а.с.17, 21).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був мобілізований до Збройних Сил України для забезпечення оборони України та проходив військову службу. В період з 24.08.2022 р. по 06.09.2022 р.; з 11.10.2022 р. по 21.11.2022 р. та з 23.11.2022 р. по 30.11.2022 р. ОСОБА_2 брав участь у складі ЗСУ у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи в Донецькій області місто Бахмут (а.с.22). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання в м. Бахмут, ОСОБА_2 загинув. (а.с.21)
Позивач звернувся із заявою від 07.07.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум передбачених у статті 16-1 Закону №2011-ХІІ від 20.12.1991 року та пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. №166. (а.с.64зв.-65)
За результатами розгляду заяви позивача, від ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла відповідь від 18.03.2024 року №933, якою проінформовано про те, що надійшов витяг з протоколу від 09.02.2024 №4/д засідання комісії Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, передбачених у статті 16-1, відповідно до п.2 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про повернення поданих документів на доопрацювання, з пропозицією надати додаткові документи (а.с.23-24, 66).
31.05.2024 року позивачем повторно подано заяву про призначення і виплату одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, які були спрямовані на адресу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум та додаткові документи. (а.с.55зв.-56)
В подальшому, позивач звернувся до Міністерства оборони України з вимогою повідомити результати розгляду заяви щодо нарахування виплат та надання копії рішення прийнятого за результатами її розгляду (а.с.25-27).
Міністерством оборони України було надано відповідь за вих. №220/13/ВихЗВГ/5704 від 09.04.2025 року у якій зазначено, що за результатами розгляду документів для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_2 , Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення від 11.10.2024 №30/д про повернення їх на доопрацювання. Зазначене протокольне рішення Комісії 16.10.2024 доведено до ІНФОРМАЦІЯ_7 для подальшого інформування ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.31-32).
У витязі з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум зазначено, що відповідно до наданих документів заявник не відноситься до неповнолітньої дитини загиблого. Згідно наданої заявником довідки Кропивницького аграрного фахового коледжу за № 249 від 22.05.2024, ОСОБА_1 з 04.08.2020 навчається у зазначеному навчальному закладі. Разом з цим, у період з 14.10.2022 (наказ 116-с від 14.10.2022) по 05.12.2023 він знаходився у академічній відпустці. Поновлений на навчання 05.12.2023 (наказ №205-с від 05.12.2023). Таким чином, на дату загибелі військовослужбовця ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_1 не навчався. Також за поданими документами неможливо встановити, чи є повнолітній син загиблого військовослужбовця непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебував на його утриманні. Підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” на розгляд Комісії не надано. З огляду на викладене, документи ОСОБА_1 повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” підтверджують, що він перебував на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі, довідки, що підтверджує навчання на денній формі на дату загибелі військовослужбовця), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.67).
Вважаючи протиправною бездіяльність комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про відсутність оскарженої позивачем бездіяльності відповідача та обґрунтованість доводів останнього про недостатність доданих позивачем документів до заяви про призначення одноразової грошової допомоги для визначення його утриманцем померлого, а отже направлення документів на доопрацювання здійснено правильно.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.
Спірною у справі є бездіяльність комісії відповілача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у призначенні одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, яка повернула на доопрацювання документи позивача, оскільки до зави не надано належних доказів, що він перебував на день загибелі батька військовослужбовця на його утриманні.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” №2232-XII від 25.02.1993 (далі - Закон №2232-XII), який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст. 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII, у редакції від 23.04.2021) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України. (відповідно до приписів ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ )
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Так, постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975 - у редакції, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.).
Відповідно до приписів вказаного Порядку, члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) (далі - Постанова №168) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Частиною 1 ст. 30 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №2262-XII) передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Відповідно до ч.6 ст.30 Закону №2262-XII непрацездатними членами сім`ї вважаються: 
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні.
Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Отже враховуючи вищезазначені норми законодавства, у спірному випадку утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника, хокрема - студенти які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних закладах освіти.
Повертаючись до обставин справи, матеріали справи свідчать, що відповідач повернув документи позивача на доопрацювання з метою можливого надання документів про перебування позивача на утриманні батька на день його загибелі. Також надав оцінку поданих документів і констатував, що на дату загибелі військовослужбовця ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_1 не навчався а перебував у академічній відпустці. (а.с. 67)
Стаття 44 Закону України «Про фахову передвищу освіту» N 2745-VIII, 06.06.2019, визначає питання відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів фахової передвищої освіти.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону №2745-VIII, здобувач фахової передвищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, що унеможливлюють виконання освітньої, освітньо-професійної програми (стан здоров`я, призов на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейні обставини тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. Навчання чи стажування в освітніх установах (у тому числі іноземних держав) може бути підставою для перерви у навчанні, якщо інше не передбачено міжнародними актами чи договорами між закладами освіти.
Здобувачам фахової передвищої освіти, призваним на військову службу у зв`язку з оголошенням мобілізації, призовом на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, гарантується збереження місця навчання та стипендії.
Здобувачам фахової передвищої освіти, які реалізують право на академічну мобільність, протягом навчання в іншому закладі освіти на території України чи поза її межами гарантуються збереження попереднього місця навчання та виплата стипендії відповідно до законодавства. Такі особи не відраховуються із закладу фахової передвищої освіти.
Як свідчать встановлені обставини справи, ОСОБА_1 з 04.08.2020 року навчався на денному відділенні у Кропивницькому аграрному фаховому коледжі за спеціальністю 208 "Агроінженерія". З 14.10.2022 року по 05.12.2023 року ОСОБА_1 знаходився в академічній відпустці. (а.с. 19)
Відповідач не спростовує тієї обставини, що за позивачем з 14.10.2022 зберігається статус студента коледжу.
Проте, на переконання суду, скориставшись правом на переривання навчання і оформивши академічну відпустку, позивач у період з 14.10.2022 року по 05.12.2023 є таким, що не навчається за денною формою навчання, а отже є правильними висновки суду першої інстанції та відповідача, що за поданими позивачем документами не встановлено, що позивач (повнолітній син загиблого військовослужбовця) є непрацездатним (особою з інвалідністю) і перебуває на утриманні загиблого у спірний період саме як студент, який навчається за денною формою навчання у професійно-технічному закладі освіти.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не встановила, що наявна протиправна бездіяльність відповідача при розгляді доданих позивачем заяви та доданих до неї документів про призначення одноразової грошової допомоги.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року в адміністративній справі №340/4809/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак