Справа № 188/1497/25 
Провадження № 2/188/805/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року с-ще Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Курочкіної О.М. 
секретар судового засідання Сахно А.А. 
справа №188/1497/25
позивач ОСОБА_1 
представник ОСОБА_2 
відповідач: Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області
про визнання права приватної власності 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею нерухомого майна – квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Назва вулиці Свердлова змінена на назву «ім. В. Сосюри» згідно з рішенням Лисичанської міської ради від 24.12.2015 № 4/43. Набуття позивачкою права власності на квартиру підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (бланк ААН № 914605), виданим Лисичанською державною нотаріальною конторою 18.11.1998 року, зареєстрованим в реєстрі під № 1-3261 (спадкова справа № 711/98р). За даними свідоцтва про право на спадщину за законом квартира є трикімнатною, має загальну площу 56,10 кв. м, житлову площу 36,60 кв. м, і складається з: 1, 5 – коридор; 2 – кухні; 3, 4, 7 – житлові кімнати, 6 – кладова; 8 – санвузол. 
Відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права, для реєстрації права власності на квартиру позивачка звернулася до Лисичанського державного малого комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», код 13401387. Реєстратором квартира на праві приватної власності була зареєстрована за позивачкою. Про це на зворотному боці бланка ААН № 914605 свідоцтва про право на спадщину за законом Лисичанським державним малим комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» був зроблений реєстраційний напис у вигляді штампу. Реєстраційний напис містить данні, що дані про квартиру 23.11.1998 року внесені в реєстрову книгу № 24 за реєстром № 349. Згідно з даними технічного паспорта інв. № 24199, складеному Лисичанським державним малим комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 10.11.1998 р., власницею квартири АДРЕСА_2 є позивачка. Документом, що підтверджує набуття права власності позивачкою, в технічному паспорті зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 18.11.1998 року Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстраційний № 1-3261. Технічні характеристики приміщень квартири, загальна і житлова площа квартири, що зазначені в технічному паспорті, повністю відповідає даним свідоцтва про право на спадщину за законом. Фотокопія технічного паспорту додається. Отже, право власності на квартиру позивачкою набуте на законних підставах, зареєстроване у відповідності до законодавства, що діяло на момент виникнення права. До 01.01.2013 року позивачка не зареєструвала речове право на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не вважаючи це за потрібне, оскільки право власності ніким не оспорювалось. Але з початком повномасштабного вторгнення позивачці довелось покинути місце постійного проживання. З квітня 2022 року вона мешкає в місті Черкаси і має статус внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, місто Лисичанськ Лисичанської міської територіальної громади, де розташована квартира, включено до тимчасово окупованих територій з 03.07.2022 р. до цього часу. У червні 2022 року позивачка отримала усні відомості від сусідів, які залишились на тимчасово окупованій території, що внаслідок артилерійського обстрілу квартира, зазнала пошкоджень. А в грудні 2024 року, ті ж джерела повідомили, що невідомі позивачці особи без дозволу проникли у квартиру і, так само без дозволу, почали виконувати ремонтні роботи у квартирі. З метою усунення перепон для судового захисту права власності на майно, а також для внесення даних про пошкодження квартири в Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також для подальшого отримання компенсація за пошкоджений нерухомого майна в порядку, передбаченому Законом України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України…» від 23.02.2023 № 2923-IX, позивачка звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Черкаської міської ради Черкаської області із заявою від 04.01.2024 № 58854161 про внесення даних про квартиру в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Але рішенням від 16.02.2024 № 71619492, винесеним державним реєстратором прав на нерухоме майно Криловою О.М., позивачці було відмовлено у проведені реєстраційних дій щодо квартири. Підставою для відмови, як зазначено в рішенні, є те, що подані позивачкою документи не містять інформації про зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна до запровадження електронних реєстрів. Тобто фактично державним реєстратором було не визнане право власності позивачки на квартиру. Фотокопія рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій додається. Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області (надалі за текстом – відповідач) є суб`єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що розташоване у місті Лисичанську, та є засновником і органом управління юридичної особи – Лисичанського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації», що здійснило реєстрацію права власності на квартиру за позивачкою 23.11.1998 року. У березні 2025 року відповідачу був направлений адвокатський запит щодо надання документів, які підтверджують право власності позивачки – ОСОБА_1 – на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У відповіді на адвокатський запит від 04.03.2025 вих. № 848/01-16 Лисичанська міська військова адміністрація електронним листом, підписаним за допомогою кваліфікованого електронного підпису першим заступником Лисичанської МВА Р. М. Садовським, проінформувала, що обов`язки по зберіганню реєстраційних справ щодо об`єктів нерухомого майна, права на які виникли та зареєстровані до 01.01.2013 р., були Лисичанською міською радою покладені на Лисичанське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації». Реєстраційна справа на квартиру позивачки до 24.02.2022 оцифрована не була, у паперовій формі зберігалась у приміщенні ЛКП «БТІ» та до моменту окупації 03 липня 2022 року з міста Лисичанська евакуйована не була. Само Лисичанське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» не релоковане з тимчасово окупованої території і діяльності на підконтрольній Україні території не провадить. Тож Лисичанська міська військова адміністрація, через відсутність доступу до державних реєстрів і реєстраційних справ, відмовила позивачці в наданні документів і відомостей, що підтверджують її право власності на квартиру. Таким чином Лисичанська міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області як суб`єкт державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у місті Лисичанську не визнає за ОСОБА_1 права власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Просить суд визнати за нею право власності на належну їй квартиру.
В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.
Сторона відповідача про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлена, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи .
Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом на житло від 18.11.1998 року, спадкова справа №711/98 квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 .
Реєстраційним написом на правовстановлюючому документі від 23.11.1998 року, право власності зареєстровано у встановленому порядку.
Технічним папспортом інв.номер 24199також підтверджується право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_1 .

АДРЕСА_4 перейменовано на вулицю ім. В. Сосюри. Зміна назви була затверджена належним рішенням у межах виконання закону про декомунізацію.
Відповідно до паспорту та довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, позивачка є внутрішньо переміщеною особою. 
Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №71619492 від 16.02.2024 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій, на сьогоднішній день неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 1 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18). 
Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.
Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.
Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.
Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.
Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.
Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
За заявою позивачки судові витрати залишити за ОСОБА_1 . 
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 56,10 кв. м, житловою площею 36,60 кв. м.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна