Справа № 167/10/26
Номер провадження 2/167/226/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Гармай І. Т.,
з участю:
секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),
відповідача - ОСОБА_3 ,
представника відповідача - ОСОБА_4 ,
представника відповідача - ОСОБА_5 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 17/6 від 27 січня 2017 року та скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 17/6 від 27 січня 2017 року та скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер 0724582900:01:001:0819, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7 . За життя ОСОБА_7 , відповідно до рішення № 21/12-3 від 02 квітня 2008 року Копачівської сільської ради, отримала безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку та 0,57 га для ведення особистого селянського господарства та дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на дані земельні ділянки. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом спадкового майна після смерті матері, спадщину прийняла та частково оформила. Зазначає, що в процесі оформлення спадщини, зокрема земельної ділянки в АДРЕСА_2 , з`ясувала, що не може отримати цілісну земельну ділянку, яка була передана в свій час ОСОБА_7 . Причиною цього є незаконне оформлення права власності на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_3 із накладенням земельної ділянки на її земельну ділянку. Вказує, що Копачівською сільською радою було прийнято рішення № 8/12-14 від 25 квітня 2016 року про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) площею 0,25 га для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, приймаючи дане рішення, сільською радою не досліджено та не враховано того, що частина земельної ділянки, на яку ОСОБА_3 буде здійснювати виготовлення технічної документації, уже є переданою її матері ОСОБА_7 . Після цього, відповідач ОСОБА_3 розпочав виготовлення технічної документації на суміжну з її земельною ділянкою без жодних погоджень. Складався акт погодження межових знаків на зберігання без її підпису та датований «__» жовтня 2016 року, тобто після рішення Копачівської сільської ради № 8/12-14 від 25 квітня 2016 року і без конкретної дати. Вказує, що на жодне із засідань чи виїздів постійної комісії з питань сільського господарства, земельних відносин, екології та національного використання природних ресурсів по вирішенню земельних питань на території Копачівської сільської ради вона не була запрошена, чим не надано їй можливості надати документи та пояснення. В подальшому підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки стала технічна документація із землеустрою щодо виготовлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка складена з порушеннями погодження самих меж без врахування її документації та затверджена рішенням Копачівської сільської ради № 17/6 від 27 січня 2017 року.
Покликаючись на викладені обставини просить визнання недійсним та скасувати рішення Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 17/6 від 27 січня 2017 року та скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер 0724582900:01:001:0819, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
17 лютого 2026 року представник відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 надіслав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що ОСОБА_3 позов не визнає. Вказує, що мати позивача ОСОБА_7 , відповідно до рішення № 21/12-3 від 02 квітня 2008 року Копачівської сільської ради, отримала безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку та дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на дану земельну ділянку. Однак вона не виготовила технічну документацію із землеустрою, межі земельної ділянки не були встановлені в натурі(на місцевості) і відповідно вона не отримала державного акту про право власності на землю та не провела державну реєстрацію. Таким чином, не набула у встановленому порядку право власності на вказану земельну ділянку, зокрема і в тих межах, про які заявляє позивач. Разом з тим, зазначає, що відповідач ОСОБА_3 у встановленому законом порядку 16 червня 2017 року набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0724582900:01:001:0819 у встановлених її межах у натурі (на місцевості). У 1996 році він набув право власності на житловий будинок, що розташований на вказаній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 і з того часу користується земельною ділянкою. Щодо прийому-акту межових знаків на зберігання, на які посилається позивач, то вказує, що фактично, зі слів виконавця робіт та представника сільської ради відповідачу ОСОБА_3 відомо, що позивач, як фактичний користувач суміжної земельної ділянки у 2016 році не висловлювала заперечень щодо меж його земельної ділянки, натомість ухилялася від підпису, на виклики не з`являлася, двері домоволодіння не відчиняла. Крім того, голослівним є доводи позивача щодо складання акту без врахування її технічної документації, оскільки такої документації станом на час складання акту, так і у теперішній час у ОСОБА_1 немає. Спадкодавець ОСОБА_7 не виготовила таку документацію за життя, як не виготовила її і спадкоємець ОСОБА_1 . Крім того вказує, що 10 травня 2019 року позивач самовільно встановила огорожу на території приватної власності ОСОБА_3 , чим спричинила самовільне захоплення частини його земельної ділянки площею 0,02 га. Крім того, просить до спірних правовідносин застосувати строк позовної давності, оскільки державна реєстрація спірної земельної ділянки проведена в 2017 році, тому на даний час сплив строк позовної давності.
18 лютого 2026 року представником позивача ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надіслано відповідь на відзив, в якій зазначає, що позов є достатньо вмотивований та обґрунтований нормами закону і допустимими та належними доказами доданими до позовної заяви. Просить суд відхилити наведені представником відповідача у відзиві заперечення позову та їх мотиви з підстав, що викладені позивачем в позові та будуть надані суду безпосередньо при поясненні позивача в судовому засіданні. Зазначає, що позивач, оформлюючи спадщину після смерті матері, виявила, що не може отримати належну їй земельну ділянку через оформлення права власності на суміжну ділянку відповідачем ОСОБА_3 . Вказує, що Копачівська сільська рада надала відповідачу дозвіл на виготовлення технічної документації без належної перевірки меж земельної ділянки. Технічна документація була виготовлена без погодження з позивачкою, а акт погодження меж складено з порушенням. Зазначає, що позивача не запрошували на засідання комісії щодо вирішення земельного спору, чим позбавили можливості надати свої пояснення та документи. У зв`язку з цим, позивачка вважає незаконним рішення Копачівської сільської ради № 17/6 від 27 січня 2017 року та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 0724582900:01:001:0819. Зазначає, що міркування представника відповідача викладені ним у відзиві носять суб`єктивний характер та суперечать доказам поданим до суду позивачем. Вказала, що позивач заперечує застосування позовної давності.

Заяви, та клопотання учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача  ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Надали пояснення близькі за змістом до обґрунтувань позову. Зокрема, позивач наголосила, що за життя її матері ОСОБА_7 рішенням Копачівської сільської ради в 2008 році було виділено у власність земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку, який на момент виділення земельної ділянки вже був побудований. Вказала, що матір право власності на указану земельну ділянку не оформила і у 2009 році померла. Зазначила, що в 2010 році в порядку спадкування оформила право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 . Зауважила, що не зважаючи на реєстрацію її місця проживання в м. Луцьку фактично проживає в успадкованому будинку в с. Копачівка. Вказала, що на підставі рішення Копачівської сільської ради про виділення земельної ділянки її матері жодна документація на землю не виготовлялась, межі в натурі не встановлювались, кадастровий номер не присвоювався. Пояснила, що під час обмірів її земельної ділянки встановлено її фактичну площу 0,1353 га, а не 0,14 га як передавалось її матері. Зауважила, що її безпідставно притягнули до адміністративної відповідальності за самовільне встановлення паркану на чужій земельній ділянці так як, на її переконання, дана частина земельної ділянки входить в 0,14 га, яка передавалась її матері. Пояснила, що не зверталась до Копачівської сільської ради щодо надання їй у власність земельної ділянки в фактичних межах. 
Представник позивача вказала, що при передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки було порушено права позивача, як законного користувача суміжною земельною ділянкою, межі з нею не погоджувалися. Зазначила, що фактичні дані про встановлення меж, конфігурації земельної ділянки позивача чи її матері відсутні, рішення органу місцевого самоврядування щодо вирішення земельного спору між позивачем та відповідачем, як суміжними користувачами земельних ділянок відсутнє.
Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позову відмовити. Зокрема, відповідач зауважив, що в 2017 році оформив право власності на земельну ділянку, якою фактично користувався і саме в таких межах, між його і ОСОБА_7 земельними ділянками завжди був паркан, проте позивач самовільно його замінила і продовжила на його земельну ділянку, в зв`язку з чим її було притягнуто до адміністративної відповідальності. На теперішній час власником земельної ділянки є ОСОБА_6 .
Представник відповідача ОСОБА_4 наголосив, що межі земельної ділянки на місцевості після виділення її ОСОБА_7 не встановлювались, будь-яких доказів площі накладення земельних ділянок, технічної документації не надано, порушення прав позивача не доведено. Зауважив, що позивач не позбавлена права оформивити право власності на земельну ділянку, яка перебуває у її фактичному користуванні без врахування самовільно захопленої земельної ділянки ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, 04 травня 2026 року подала заяву в якій позовні вимоги не визнала та просила розгляд справи проводити у її відсутності.
Представник відповідача Копачівської сільської ради Кондратюк М. В. в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що в 2017 році ОСОБА_3 звернувся до Копачівської сільської ради з заявою про передачу йому у власність земельної ділянки, яка перебувала в його користуванні. Копачівською сільською радою в межах повноважень вирішено надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . При виготовленні технічної документації та визначення меж на місцевості позивач була присутня, проте відмовилась підписувати акт, відтак питання вирішувалось відповідною комісією ради. Зауважив, що межі земельної ділянки визначались виключно по її фактичному використанні відповідачем ОСОБА_3 . Наголосив, що позивачем самовільно ставився паркан на земельній ділянці переданій у власність відповідачу ОСОБА_3 . Вказав, що площа земельної ділянки в розмірі 0,1353 га визначалась з урахуванням земельної ділянки, яка позивачем самовільно огороджена парканом, а фактична площа земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні і може бути передана у власність (без самовільно захопленої) не визначалась, з заявою про передачу у власність земельної ділянки у межах фактичного використання не зверталась. На Публічній кадастровій карті показав земельні ділянки позивача та відповідача, самовільно встановлений паркан позивачем та суміжні земельні ділянки. Наголосив, що позивач може замовити технічну документацію на земельну ділянку у фактичних межах та отримати її у власність.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.
Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 22 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20 лютого 2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 20 березня 2026 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено.
У судовому засіданні 29 травня 2026 року судом на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 16 год 30 хв 08 червня 2026 року.
Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 червня 2009 року Копачівською сільською радою Рожищенського району Волинської області.
06 березня 2008 року ОСОБА_7 на випадок смерті був складений заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Копачівської сільської ради Ткачук Г. Й., згідно якого належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 та все належне їй майно, на яке вона за законом матиме право на день смерті, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося заповіла своїй дочці ОСОБА_1 .
Спадкодавець ОСОБА_7 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 одна. Заповіт від ОСОБА_7 виконкомом Копачівської сільської ради посвідчувався 06 березня 2008 року за № 80. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виданою Копачівською сільської ради від 11 серпня 2025 року № 238. 
04 грудня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .
Місце проживання позивача ОСОБА_1 з 27 серпня 2003 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади Луцької територіальної громади № 2025/009169742 від 08 липня 2025 року.
З копії архівних витягів встановлено, що рішенням Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області п`ятого скликання від 02 квітня 2008 року № 21/12-3 вирішено передати безоплатну у приватну власність: «жительці с. Копачівка ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку та 0,57 га для ведення особистого селянського господарства».
Рішенням Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області від 02 квітня 2008 року № 21/12-3 надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку громадянці ОСОБА_7 , а саме: земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку та 0,57 га для ведення особистого селянського господарства.
З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81622066, сформованого 23 червня 2025 року та довідки про склад спадкоємців № 288/02-14 від 23 червня 2025 року встановлено, що Рожищенською державною нотаріальною конторою Волинської області заведено спадкову справу № 375/2009 щодо майна ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкоємців входить ОСОБА_1 .
Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 22 червня 2010 року визнано за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , як на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_7 
19 серпня 2010 року на замовлення ОСОБА_1 комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний житловий будинок за адесою: АДРЕСА_2 .
27 серпня 2010 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав № 27136650 від 27 серпня 2010 року.
Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Копачівської сільської ради Волинської області 18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 186 КУпАП (самоуправство) та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. 
З листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3-0.4-6929/2-19 від 16 жовтня 2019 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 зверталась до управління з заявою щодо надання земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_2 на території Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області та останній повідомлено про необхідність забезпечити відновлення межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) із закріпленням їх меж межовими знаками.
Згідно листа фізичної особи – підприємця ОСОБА_11 від 10 липня 2025 року № 1 встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , на підставі договору № 04/06 від 16 квітня 2025 року, було замовлено виконання робіт із виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,14 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 . Під час проведення підготовчих робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою було проведено геодезичні обміри земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 , по фактичних огороджених межах. По матеріалах геодезичних обмірів визначено площу ділянки фактичного користування, яка становить 0,1353 га. На основі геодезичних даних та даних Державного Земельного Кадастру було вивчено та проведено обробку даних меж суміжних земельних ділянок на предмет перетину з земельною ділянкою ОСОБА_1 . В результаті виконання вищевказаних робіт виявлено перетин меж суміжної земельної ділянки (кадастровий номер 0724582900:01:001:0819), яка знаходиться у власності ОСОБА_3 , з межами фактичного користування земельною ділянкою позивача на площу 0,0309 га.
09 грудня 1996 року відповідач ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ААА №074459.
Згідно довідки Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області від 12 лютого 2026 року № 65 вбачається, що ОСОБА_3 користується земельною ділянкою площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в с. Копачівка з 1996 року.
25 квітня 2016 року рішенням Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 8/12-14 вирішено надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,25 га для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 .
У жовтні 2016 року складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки площею 0,25 га в с. Копачівка, наданої ОСОБА_3 . В акті зазначено, що межі ділянки закріплені межовими знаками, претензій щодо меж і конфігурацій земельної ділянки не виявлено, а межові знаки передані власнику на зберігання. Водночас акт не підписаний ОСОБА_1 
26 січня 2017 року актом постійної комісії з питань сільського господарства, земельних відносин, екології та раціонального використання природних ресурсів по вирішенню земельних питань на території Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області вирішено погодити межі землекористування згідно виготовленої технічної документації.
Рішенням Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області восьмого скликання від 27 січня 2017 року № 17/6 погоджено акт постійної комісії з питань сільського господарства, продовольства, екології та раціонального використання земельних ресурсів від 26 січня 2017 року.
З інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 03 січня 2026 року встановлено, що 12 серпня 2025 року право власності на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 0724582900:01:001:0819, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 .
На замовлення ОСОБА_3 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
17 травня 1990 року був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок ОСОБА_7 за адесою: АДРЕСА_1 .
16 січня 2002 року рішенням Рожищенського районного суду Волинської області заяву ОСОБА_7 задоволено та встановлено, що архівна довідка від 19 квітня 2000 року № К-276-00/п видана Державним архівом Львівської області, де зазначена ОСОБА_13 належить Бейді / ОСОБА_13 .
Судом встановлено, що 12 серпня 2025 року між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_6 (обдаровувана) укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Петришиною О. П., зареєстрований в реєстрі за № 756, за умовами якого ОСОБА_3 (дарувальник) подарував, а ОСОБА_6 (обдаровувана) прийняла в дар належні дарувальнику на праві власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлі та споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0724582900:01:001:0819, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є законним представником дитини з інвалідністю до 18 років ОСОБА_14 та отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 .
Розпорядженням Рожищенської районної державної адміністрації від 10 липня 2012 року № 235 ОСОБА_1 призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зміст спірних правовідносин.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами законодавства щодо оформлення громадянами права власності на земельну ділянку та захисту прав суміжних землекористувачів. 

Норми права, що застосовані судом при вирішенні справи
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними правилами ст. 15, 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).
Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
За змістом ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у тому числі шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.
Приписами ч. 4 ст. 79-1ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди,сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 9, ч. 10 ст. 79-1 ЗК України).
Відповідно до ч.1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Згідно з ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
У ч. 1 ст. 81 ЗК України визначено способи набуття громадянами права власності на земельні ділянки.
Частинами 1 – 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122 ЗК України.
Відповідно до ч. 6, 9 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Уповноважена установа розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
За змістом ст. 184 ЗК України землеустрій передбачає, з поміж іншого: встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.
У 1996 році відповідач ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинок в АДРЕСА_2 та фактичним суміжним землекористувачем відповідача.
Жодна з сторін не оспорює наявність в іншої права на відповідні об`єкти (житлові будинки), як такі.
У справі встановлено, що у спосіб встановлений законом, шляхом виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та її затвердження уповноваженим органом місцевого самоврядування ОСОБА_3 набув у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0724582900:01:001:0819 та оформив своє право.
Земельна ділянка, яка перебуває у користуванні позивача ОСОБА_1 не є належним чином сформованою, її лінійні параметри (точне розташування, площа, межі, конфігурація) офіційно не визначені та не підтверджені, відомості про неї до Державного земельного кадастру не внесені.
У цьому зв`язку слід констатувати, що єдиною законно встановленою, офіційною та обов`язковою для врахування, оскільки не доведено протилежне, межею між земельними ділянками, на яких знаходяться житлові будинки позивача та відповідача, є лінія В-Г згідно кадастрового номера земельної ділянки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 
За застосованими судом приписами норм права земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами; право власності на землю та право землекористування набуваються громадянами та реалізуються державою, органами місцевого самоврядування відповідно до закону; право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою із земель державної чи комунальної власності виникає внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення, в порядку її відведення, після державної реєстрації, документального оформлення та державної реєстрації речового права на земельну ділянку.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
При розгляді справи суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав, якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16 і підстави для відступлення від неї відсутні.
Позивач ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами обставин, що підлягають доказуванню з огляду на підстави, якими позов мотивувався та предмет позову. Доводи позивача щодо наявності у неї права користування конкретно визначеною земельною ділянкою, щодо порушення оформленням ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку цивільного (земельного) права позивача, а відтак, і про незаконність із цих підстав оформлення права власності відповідача на його земельну ділянку, ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 82 ч. 6 ЦПК України).
Крім того, позивачем не доведено належними доказами факт накладення меж спірних земельних ділянок, а також площу можливого накладення (висновку експерта не подавалось, клопотань про призначення експертизи не подавалось).
Виходячи з викладеного, позивач не довела в належний процесуальний спосіб порушення її прав на землю та підстав для позбавлення ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку та скасування рішення Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 17/6 від 27 січня 2017 року.
З огляду на наведені вище висновки суду відсутні правові підстави для втручання в здійснену державну реєстрацію земельну ділянку.
Щодо заяви представника відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності суд зазначає, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб`єктивного цивільного права і факт його порушення, оскільки суд відмовляє позивачу в позові по суті в зв`язку з недоведеністю позовних вимог, питання порушення позовної давності не впливає на суть винесеного рішення і, відповідно, позовна давність при вирішенні цього спору застосуванню не підлягає.
Ураховуючи наведене в сукупності, оцініючи кожен доказ окремо та їх взаємозв`язок суд доходить висновку про необхідність в задоволені позову вімовити.

Щодо розподілу судового збору.
У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. 12, 13, 51, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Копачівської сільської ради Луцького району Волинської області, ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування рішення Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області № 17/6 від 27 січня 2017 року та скасування державної реєстрації – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення 08 червня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Представник позивача:  ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Представник відповідача: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Відповідач: ОСОБА_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .
Відповідач: Копачівська сільська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: вул. Ковельська, 46, с. Копачівка, Луцький район, Волинська область, код ЄДРПОУ 04334755.

Головуючий суддя І. Т. Гармай