МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 р. 	справа № 400/4226/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, просп. Хіміків, 50, м. Черкаси, Черкаський р-н, Черкаська обл., 18028, 	

про	визнання протиправною та скасування постанови від 03.03.2026 року ВП №80031448, зобов`язання вчинити певні дії	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП № 80031448 від 03.03.2026 р. про закінчення виконавчого провадження; 
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 80031448.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що відповідач протиправно закінчив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, оскільки рішення суду залишилось не виконаним. Так, боржник не зарахував до його спеціального стажу періоди його роботи за рішенням суду та не призначив пенсію.
Від відповідача надійшов відзив, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що у виконавчому листі у справі № 400/8091/24 від 04.11.2025 р. Миколаївським окружним адміністративним судом, зазначено тільки зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.24 р., зарахувавши до страхового стажу період роботи в акціонерній рибопромисловій компанії «Антарктика» з 01.07.2000 р. до 04.04.2005 р. за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 16.07.1985 р. та в колективно-пайовому сільгосппідприємстві ім. Горького з 26.06.2005 р. до 13.10.2010 р. за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 26.06.2005 р. Про зобов`язання зарахувати стаж до вислуги років чи призначити пенсію у вказаному вище виконавчому листі не зазначено. Таким чином, у державного виконавця відсутні повноваження, щодо зобов`язання боржника вчинити дії, які не встановлені виконавчим документом. Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом повідомило, що ним зараховано до страхового стажу позивача всі періоди, повторно розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, що свідчить про виконання рішення суду за виконавчим листом. Відтак, оскаржувана постанова є правомірною. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив обгрунтування відповідача та повністю підтримав позовні вимоги. 
Суд відкрив провадження у справі за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. 
На адресу відділу 19.01.2026 р. надійшла заява позивача (стягувача) від 08.01.2026 р. про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 400/8091/24 виданий 04.11.2025 р., що видав Миколаївський окружний адміністративний суд, а саме «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 р., зарахувавши до страхового стажу період роботи в акціонерній рибопромисловій компанії «Антарктика» з 01.07.2000 р. до 04.04.2005 р. за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 16.07.1985 р. та в колективно-пайовому сільгосппідприємстві ім. Горького з 26.06.2005 р. до 13.10.2010 р. за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 26.06.2005 р.». 
19.01.2026 р. державним виконавцем на підставі того, що виконавчий документ та заява відповідають вимогам передбачених законом та керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України “Про виконавче провадження” відкрито виконавче провадження № 80031448, копії якої боржнику направлено до виконання та стягувачу до відома.
16.02.2026 р. на адресу відповідача надійшов лист Головного управління ПФУ у Черкаській області (боржника) від 04.02.2026 р. № 2300-0907-5/8963, яким було повідомлено державного виконавця, що на виконання вищезазначеного рішення суду Головним управлінням зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в акціонерній рибопромисловій компанії «Антарктика» з 01.07.2000 р. до 04.04.2005 р. за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 16.07.1985 р. та в колективно-пайовому сільгосппідприємстві ім. Горького з 26.06.2005 р. до 13.10.2010 р. за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 26.06.2005 р.; повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 р. та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.
03.03.2026 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням, керуючись п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 р. № 1404-VIII “Про виконавче провадження” визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Вказана категорія справ виконується в порядку статті 63 Закону України “Про виконавче провадження” порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. 
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 
Так, зі змісту виконавчого листа, який перебував на примусовому виконанні відповідача, вбачається, що Миколаївським окружним адміністративним судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31.05.2024 р., зарахувавши до страхового стажу період роботи в акціонерній рибопромисловій компанії «Антарктика» з 01.07.2000 р. до 04.04.2005 р. за трудовою книжкою НОМЕР_1 від 16.07.1985 р. та в колективно-пайовому сільгосппідприємстві ім. Горького з 26.06.2005 р. до 13.10.2010 р. за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 26.06.2005 р.
При цьому, про зобов`язання включити до стажу за вислугу років періоди роботи позивача саме у вказаному вище виконавчому листі не зазначено. Доказів подання до примусового виконання відповідачу виконавчого листа щодо зобов`язання зарахувати позивачу до стажу за вислугу років та відповідно відкриття виконавчого провадження за таким виконавчим листом, до суду не надано. 
Листом від 04.02.2026 р. № 2300-0907-5/8963 боржник повідомив державного виконавця, що на виконання вказаного рішення суду проведено зарахування періоду роботи до страхового стажу позивача та повторно розглянуто заяву про призначення пенсії, та прийнято рішення. 
Таким чином, боржником було виконано рішення суду у спосіб, визначений у виконавчому документі, а в державного виконавця відсутні повноваження щодо зобов`язання боржника вчинити певні дії, які не встановлені виконавчим документом.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 80031448 від 03.03.2026 р., діяв на підставі Закону України “Про виконавче провадження” та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо її протиправності є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати покладаються на позивача. 
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (проспект Хіміків, буд. 50, м. Черкаси, 18028, ЄДРПОУ 43315602), відмовити.
2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз