ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/9872/22
Провадження № 22-ц/820/972/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представників відповідачки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку спільного майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 05 червня 2025 року. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що вони з відповідачкою познайомились в 2008 році та почали зустрічатися. Навесні 2009 року сторони почали спільно проживати однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу, у квартирі АДРЕСА_1 . Ця квартира належала матері відповідачки.
З 2010 року сторони переїхали проживати у квартиру АДРЕСА_2 , яка була подарована відповідачці її батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, з весни 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство та спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, фактично жили як чоловік і дружина. Проте 04.03.2022 року у них відбувся конфлікт, після якого продовження сімейних відносин стало неможливим.
Всі спільні фото, документи, особисті речі позивача залишилися у відповідачки в житловому будинку по АДРЕСА_3 .
За час спільного проживання однією сім`єю сторонами було придбано наступне нерухоме майно:
1) земельна ділянка кадастровий номер 6823384500:09:001:0648 площею 0,0464 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, яка розташована на території Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, придбана на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кохан О.В. за реєстровим номером 1660, право власності на яку зареєстровано 27.11.2015 року за ОСОБА_2 ;
2) нежитлове приміщення № 82 загальною площею 29,3 кв.м на першому поверсі у торгово-офісному центрі зі спортивно – оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, що розташоване по АДРЕСА_4 , придбане шляхом дольової участі в будівництві, право власності на яке зареєстровано 05.10.2016 року за ОСОБА_2 ;
3) нежитлове приміщення № 3А загальною площею 48,8 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_5 , придбане шляхом дольової участі в будівництві, право власності на яке зареєстровано 20.02.2018 року за ОСОБА_2 ;
4) земельна ділянка з кадастровим номером 6810100000:20:001:0173, площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_3 , придбана па підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Оксанюк Н.М. за реєстровим номером 1817, право власності на яку зареєстровано 14.12.2017 року за ОСОБА_2 .
Крім того, після придбання сторонами в грудні 2017 року земельної ділянки по АДРЕСА_3 вони вирішили збудувати на ній житловий будинок. В березні 2018 року позивач та відповідачка разом за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку. Більшість будівельних робіт робив позивач, але також наймали і підсобних робітників.
На час звернення до суду зазначений будинок збудований, придатний для проживання, залишилися лише деякі оздоблювальні роботи. Фактично з 30.12.2021 року сторони проживали у вказаному будинку по АДРЕСА_3 , проте 04.03.2022 року позивач змушений був припинити проживання у вказаному будинку в зв`язку з конфліктом.
ОСОБА_2 не бажає оформити право власності на вказаний будинок з метою уникнення його поділу з позивачем. Разом з тим, позивач не має можливості зареєструвати право власності на зазначений будинок, оскільки право власності на земельну ділянку, на якій він розташований зареєстровано за відповідачкою.
Відповідачка добровільно не бажає розподілити майно, набуте за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з позивачем.
Тому позивач просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2009 року по березень 2022 року; визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : земельну ділянку кадастровий номер 6823384500:09:001:0648, загальною площею 0,0464 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка розташована на території Куражинської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області; нежитлове приміщення № 82 загальною площею 29,3 кв.м на першому поверсі у торгово-офісному центрі з спортивно-оздоровчим комплексом та закладами громадського харчування, що розташоване по АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення № 3А загальною площею 48,8 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_5 ; земельну ділянку кадастровий номер 6810100000:20:001:0173 площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_3 ; житловий будинок по АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку зазначеного спільного майна та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позову на підставі відсутності спільних фото сторін, однак не оцінив інші докази в сукупності. Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачкою фактично склалися усталені сімейні відносини, притаманні подружжю. Сторони тривалий час спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, придбавали майно, були пов`язані взаємними правами та обов`язками. Наявність таких ознак є визначальною для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Судом належно не встановлено і не досліджено обставини щодо джерел набуття спірного майна, характеру участі кожної зі сторін у його придбанні, а також мети його набуття. Висновки суду ґрунтуються на вибірковому аналізі доказів та не відповідають фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду.

В засіданні апеляційного суду представники відповідачки просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Апелянт та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи. 
Апеляційний суд відхилив клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справу у зв`язку з перебуванням у відрядженні для участі в засіданні комітету Національної асоціації адвокатів України за відсутності доказів засідання такого органу, належності адвоката ОСОБА_5 до членів відповідного комітету асоціації та його запрошення на засідання.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2009 року, ним не доведено факт проживання з відповідачкою у одному приміщенні (квартирі чи будинку), не доведено ведення ними спільного господарства, спільного бюджету, наявність у сторін взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Тому за недоведеності цієї обставини не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання нерухомого майна, що зареєстровано на праві власності за відповідачкою, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на 1/2 частку зазначеного нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.
Так, за змістом статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року № 554/8023/15-ц), вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Згідно з практикою Верховного Суду (постанови від 23.09.2021 року в справі № 204/6931/20, від 15.07.2020 року в справі № 524/10054/16) встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби може тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого; заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства тощо.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2009 року по березень 2022 року, ним жодним чином не доведено факт проживання з відповідачкою у одному приміщенні (квартирі чи будинку), не доведено наявність спільного господарства, спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджувати хоча б якісь відносини з ОСОБА_2 та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з 2009 року по березень 2022 року.
Матеріали справи дійсно не містять належних та допустимих доказів спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу - довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; докази спільного придбання майна як рухомого, так і нерухомого; заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, місцевої ради про спільне проживання та ведення господарства тощо.
З врахуванням відсутності підстав для встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимоги позивача про визнання нерухомого майна, що належить відповідачці, об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання за позивачем права власності на 1/2 зазначеного нерухомого майна.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
У резолютивній частині рішення допущено помилку при зазначенні по батькові позивача у справі, проте описка може бути виправлена судом першої інстанції відповідно до ст. 269 ЦПК України після повернення справи з апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 08 червня 2026 року.

Судді           Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк