ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1822/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді І.Ю. Панова
В.О. Ржепецький,
розглянув у письмовому провадженні заяву Приватного підприємства «Індустріальний парк «Жидачів» б/н від 01.06.2026 року (вх.№ 01-05/1750/26 від 01.06.2026 року) про відшкодування судових витрат
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» б/н від 25.02.2026 року (вх. № 01-05/545/26 від 26.02.2026 року)
на рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2026 року (суддя О.Ю.Бортник; повне рішення складено 05.02.2026 року)
у справі № 914/1822/25
за позовом: Приватного підприємства «Індустріальний парк «Жидачів» (надалі ПП «Індустріальний парк «Жидачів»)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» (надалі ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України»)
про стягнення 306977,8 грн. та зобов`язання повернути об`єкт оренди,
ВСТАНОВИВ:
10.06.2025 року ПП «Індустріальний парк «Жидачів» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України» про стягнення 306977,8 грн. та зобов`язання повернути об`єкт оренди.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2026 року у справі №914/1822/25 частково задоволено позов. Стягнуто з ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України» на користь ПП «Індустріальний парк «Жидачів» 140250 грн заборгованості по орендній платі, 74032,26 грн неустойки за прострочення терміну повернення об`єкта оренди, 14547,58 грн неустойки за прострочення терміну внесення орендної плати, 12036 грн інфляційних, 1060,52 грн 3% річних та 4560,52 грн судового збору. Зобов`язано ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України» повернути ПП «Індустріальний парк «Жидачів» об`єкт оренди за договором оренди № 01/11/22 від 01.11.2022 року: гараж площею 76,6 кв.м та частину торгівельного майданчика з твердим покриттям площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Жидачів, вул.Галицького Данила, будинок 86. В решті позову відмовлено.
Відповідач подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу на вказане рішення суду.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 року апеляційну скаргу ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України» залишено без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 27.01.2026 року у справі №914/1822/25 без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу (вх.№01-04/2225/26 від 16.03.2026) позивач зазначив, що попередній розрахунок судових витрат на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції становить 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
01.06.2026 року позивач подав через систему «Електронний суд» заяву б/н від 01.06.2026 року (вх.№ 01-05/1750/26 від 01.06.2026 року) про відшкодування судових витрат, в якій просить стягнути з відповідача 22000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги та додаткової угоди адвокатом для позивача надано правничу допомогу, вартість якої становить 22000,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 26.05.2026 року.
До вказаної заяви позивачем додано копії наступних документів: договору №09/10/23 від 09.10.2023 року, укладеного між позивачем та адвокатом Цукорник С.Г., додаткової угоди №3 до вказаного договору від 19.11.2024 року, акта приймання-передачі наданих послуг згідно вказаного договору від 26.05.2026 року, платіжної інструкції №359 від 01.06.2026 року, ордера серії ВС №1233973 від 09.10.2023 року.
02.06.2026 року відповідач подав через систему «Електронний суд» клопотання за вих.№3 від 02.06.2026 року (вх.№01-04/4677/26 від 03.06.2026 року) про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.
Зокрема у вказаному клопотанні зазначено, що заявлений позивачем розмір судових витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та не відповідає часу, витраченому адвокатом на надання послуг і не відповідає критерію розумності.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2026 року призначено до розгляду заяву Приватного підприємства «Індустріальний парк «Жидачів» б/н від 01.06.2026 року (вх.№ 01-05/1750/26 від 01.06.2026 року) про відшкодування судових витрат у справі №914/1822/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи., яку доставлено 04.06.2026 року до електронних кабінетів позивача та відповідача в системі «Електронний суд».
При ухваленні додаткової постанови суд виходить з таких мотивів.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. 
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справах «East/West Alliance Limited» проти України», «Лавентс проти Латвії»). 
Вище зазначено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 27.01.2026 року у справі №914/1822/25, яке залишено баз змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 року, частково задоволено позов. Стягнуто з ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України» на користь ПП «Індустріальний парк «Жидачів» 140250 грн заборгованості по орендній платі, 74032,26 грн неустойки за прострочення терміну повернення об`єкта оренди, 14547,58 грн неустойки за прострочення терміну внесення орендної плати, 12036 грн інфляційних, 1060,52 грн 3% річних та 4560,52 грн судового збору. Зобов`язано ТзОВ «Інститут транспортно-енергетичних систем України» повернути ПП «Індустріальний парк «Жидачів» об`єкт оренди за договором оренди №01/11/22 від 01.11.2022 року: гараж площею 76,6 кв.м та частину торгівельного майданчика з твердим покриттям площею 0,09 га, що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Жидачів, вул.Галицького Данила, будинок 86. В решті позову відмовлено.
Відповідно до пункту 5.1 договору (долученого зо заяви про відшкодування судових витрат) формою винагороди за здійснення професійної правничої допомоги клієнту за договором є гонорар.
Згідно із пунктом 5.2 договору розмір винагороди визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), порядок його сплати визначаються сторонами в додатках до договору.
За змістом пункту 5.5 договору адвокат має право, окрім гонорару, на сплату клієнтом кошти, необхідних для покриття витрат, пов`язаних з виконанням доручення у погодженому сторонами розмірі.
В пункті 1.2 додаткової угоди №3 від 19.11.2024 року до вищевказаного договору зазначено, що сторони погодили наступну вартість гонорару, зокрема вартість послуг адвоката за представництво та захист у суді апеляційної інстанції становить 10000,00 грн та 5% від суми, що стягнена з боржника за рішенням суду.
Актом приймання-передачі наданих послуг за вищевказаним договором підтверджується, що адвокатом для клієнта надано правову допомогу, зокрема представництво та захист у суді апеляційної інстанції у справі №914/1822/25.
Відповідно до пункту 2 вказаного акта варість послуг адвоката становить 22000,00 грн (з яких 10000,00 грн фіксований гонорар та 12000,00 грн – 5% від суми, що стягнена з боржника за рішенням суду).
Згідно пункту 3 акта сторони погодили, що вартість правничої допомоги складає 22000,00 грн.
Вказаний акт підписано з обох сторін без зауважень.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони.
Подібні правові висновки висвітлені у постанові Верховного Суду від 17.04.2026 року у справі №904/6335/23. 
Стосовно застосування критеріїв співмірності згідно з частиною четвертою статті 126 ГПК України Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що за відсутності клопотання сторони про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат (додаткові постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19,). 
Аналізуючи зазначені норми у сукупності, Велика Палата Верховного Cуду у додатковій постанові від 20.05.2026 у справі №911/969/24 виснувала, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності обґрунтованих заперечень сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема через їх неспівмірність відповідно до частин четвертої - шостої статті 126 ГПК України статті, та/або за власним розсудом, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. 
Зокрема, суд може змінити розмір заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу згідно з приписами частин четвертої - шостої статті 126 ГПК України як шляхом зменшення загальної суми таких витрат, зокрема у разі їх неспівмірності зі складністю справи, ціною позову чи значенням справи для сторони, так і шляхом відмови у відшкодуванні чи зменшення розміру витрат на оплату окремих послуг адвоката, зокрема у разі їх невідповідності критеріям реальності та розумності або через неспівмірність суми оплати із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) / обсягом наданих адвокатом послуг (коли одна послуга охоплюється і дублюється іншою послугою адвоката, внесеною до розрахунку) тощо.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №914/1822/25 колегія суддів враховує, що відзив на апеляційну скаргу був сформований 16.03.2026 року у системі «Електронний суд» Турянським Юрієм Івановичем, про участь адвоката Цукорник С.Г. у підготовці цього відзиву не згадується. 
В суді апеляційної інстанції у цій справі було проведено 2 судових засідання, з яких представник позивача Цукорник С.Г. брала участь лише в одному судовому засіданні.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Цукорник С.Г. представляла інтереси позивача в суді першої інстанції. Відтак, їй достеменно відомі всі обставини справи.
В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником було висловлено незмінну правову позицію позивача, що не потребувало особливих зусиль і тривалого часу.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем до заяви про відшкодування судових витрат не додано документів, в яких відображено перелік наданих адвокатом послуг із зазначенням витраченого часу на кожну послугу.
Здійснивши оцінку розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, з урахуванням вимог частини четвертої статті 126 та частини п`ятої статті 129 ГПК України, зважаючи на витрачений у судовому засіданні час адвоката (1 судове засідання) та проаналізувавши додані до заяви про відшкодування судових витрат документи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що розмір заявлених до відшкодування витрат є завищеним, не відповідає критеріям обґрунтованості, співмірності і розумності їхнього розміру, виходячи із обсягу наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим заява ПП «Індустріальний парк «Жидачів» підлягає частковому задоволенню - у розмірі 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд вважає, що вказана сума відповідає принципу розумності та співмірності, складності справи і обсягу фактично наданих адвокатом послуг.
Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд – 
УХВАЛИВ:
Заяву Приватного підприємства «Індустріальний парк «Жидачів» б/н від 01.06.2026 року (вх.№ 01-05/1750/26 від 01.06.2026 року) про відшкодування судових витрат у справі №914/1822/25 задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут транспортно-енергетичних систем України» (04119, м. Київ, вул. Деревлянська, буд. 8, офіс 35, код ЄДРПОУ 32843579) на користь Приватного підприємства «Індустріальний парк «Жидачів» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, буд. 16, код ЄДРПОУ 35227915) 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заяву Приватного підприємства «Індустріальний парк «Жидачів» б/н від 01.06.2026 року (вх.№ 01-05/1750/26 від 01.06.2026 року) залишити без задоволення.
Доручити Господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич 

Суддя І.Ю. Панова

Суддя В.О. Ржепецький