ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.05.2026	Справа № 910/15923/25	

За заявою	Товариства з обмеженою відповідальністю «Локотраст»	
про	стягнення витрат на правничу допомогу	
у справі	№ 910/15923/25	
За позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Локотраст»	
до	Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця»	
про	стягнення 2 346 020,37 грн	
 	Суддя Підченко Ю.О.	
 	 	
Представники сторін:
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/15923/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Локотраст» (далі також - позивач, ТОВ «Локотраст») до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі також - відповідач, АТ «Укрзалізниця», Залізниця) про стягнення заборгованості за договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів № ПЗ/НХ-25559/НЮ від 16.06.2025 в сумі 2 318 136,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 27 390,59 грн, 0,1 процентів річних в розмірі 493,78 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2026 закрито провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Локотраст» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості в розмірі 2 318 136,00 грн. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Локотраст» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про стягнення інфляційних втрат в розмірі 27 390,59 грн та 0,1 процентів річних в розмірі 493,78 грн відмовлено.
24.03.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до якого він просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.
Відповідач, у свою чергу, 03.04.2026 подав клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат до 500 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що у додатковому рішенні підлягають вирішенню питання лише про судові витрати, то суд, керуючись ч. 3 ст. 244 ГПК України дійшов висновку про розгляд заяви позивача без повідомлення/виклику учасників справи.
Як вбачається із позовної заяви, орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 15 000,00 грн. А у заяві від 24.03.2026 також заявлено про стягнення витрат в розмірі 15 000,00 грн.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 
1) на професійну правничу допомогу; 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Докази на підтвердження розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу можуть бути подані у такому порядку: 
1) докази можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі; 
2) або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву.
Вирішуючи питання темпоральних меж подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також доказів на підтвердження їх фактичного понесення та розміру, суд зауважує, що вказівка у частині 8 статті 129, частині 1 статті 221 ГПК України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останній етап - перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи - для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.
Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового рішення в цій частині.
Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.
Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2024 у справі № 910/9714/22.
Відтак, для реалізації права на відшкодування витрат на правову допомогу сторона має дотриматися процедури, встановленої нормами процесуального права, а саме:
- у своїй першій заяві по суті сторона має навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ст. 124 ГПК України);
- подати до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України);
- подати до суду докази, які обґрунтовують розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (ч. 8 ст. 129 ГПК України);
- зробити заяву про подання до суду доказів, які обґрунтовують розмір судових витрат, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у зв`язку з наявністю поважних причин, які унеможливлюють подання таких доказів до закінчення судових дебатів.
Дотримання стороною викладеного вище порядку, передбаченого нормами права ГПК України, необхідно для інформування іншої сторони про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які можуть бути покладені на неї судом за наслідками розгляду справи, що може вплинути на стратегією захисту прав та інтересів такої сторони під час розгляду справи, що враховується судом під час визначення розміру судових витрат, що заявлені до відшкодування.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.04.2023 у справі № 924/427/22.
Заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, а також документи, які підтверджують понесені витрати, позивач подав до суду разом із позовом, а заяву про розподіл судових витрат - після ухвалення рішення в справі. Отже, попередньо, докази понесених витрат були долучені до справи разом з позовною заявою, а також подані протягом 5 днів після ухвалення рішення. Тому, позивач дотримався наведених вище вимог законодавства.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат у матеріалах справи наявні наступні докази (завірені копії):
- Ордер на надання правничої допомоги Серія АР № 1283708 від 16.12.2025;
- Акт приймання-передачі наданих послуг від 23.03.2026;
- Детальний опис робіт (наданих послуг) від 23.03.2026;
- Договір про надання правової допомоги № 146 від 16.12.2025;
- Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю «Хілько А.В.;
- попередній опис робіт (наданих послуг) від 16.12.2025;
- рахунок-фактура № 14601 від 16.12.2025;
- платіжна інструкція № 1396 від 17.12.2025 на суму 15 000,00 грн.
Відповідач же проти заявленого позивачем розміру витрат заперечив та просив зменшити до 500,00 грн зважаючи на наступне:
- в Акті приймання-передачі наданих послуг від 23.03.2026 не вказано ні перелік таких послуг, ні їх вартість;
- у детальному описі робіт (наданих послуг) зазначено, що вартість послуг за підготовку позовної заяви з додатками становить 7 000,00 грн, відповідь на відзив - 2000,00 грн., клопотання про закриття провадження - 4 000,00 грн., клопотання про повернення судового збору - 1000,00 грн, клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу - 1000,00 грн. Однак час витрачений на підготовку таких документів не вказано;
- вказана позивачем вартість наданих послуг є завищеною, так як для позивача та адвоката дана категорія справ є типова та проста, складені процесуальні документи по справі є «шаблонними», в тому числі позовна заява, відповідь на відзив, клопотання;
- в договорі № 146 про надання правової допомоги від 16.12.2025 взагалі відсутня вартість наданий послуг, така вартість сторонами не узгоджувалась, тому взагалі відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.
Як встановлено з наявних у справі доказів, 16 грудня 2025 року позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги № 146 з адвокатом Хілько Альоною Василівною (далі - адвокат), яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 002415, виданого на підставі Рішення Ради адвокатів Запорізької області від 22.10.2019 за № 21.
Відповідно до п 4.1 Договору орієнтовна вартість послуг вказується у попередньому (орієнтовному) описі робіт.
Згідно з п. 4.2. Договору остаточна вартість послуг визначається у детальному описі робіт.
Відповідно до п. 4.3. Договору вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката.
Як погоджено п. 4.4. Договору, оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та попереднього (орієнтовного) опису робіт.
Відповідно до п. 4.6. Договору за результатом наданих послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 5 днів з дня його отримання.
У попередньому описі робіт сторонами погоджено витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, з яких: 7 000,00 грн - підготовка позовної заяви з додатками; 2 000,00 грн - відповідь на відзив; 6 000,00 грн - участь у судових засіданнях. Загальна вартість послуг складає 15 000,00 грн.
За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі також - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
У договорі сторони не встановили порядок обчислення гонорару та його форму (фіксований розмір або погодинна оплата). Але, з наданого опису робіт та Акту вбачається, що сторони фактично дійшли згоди сплачувати фіксований розмір гонорару.
В Детальному описі робіт (наданих) послуг вказано наступний їх перелік:
- підготовка позовної заяви з додатками 7000,00 грн;
- відповідь на відзив 2000,00 грн;
- клопотання про закриття провадження в частині 4 000,00 грн;
- клопотання про повернення судового збору 1000,00 грн;
- клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу 1 000,00 грн.
Всього 15 000,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року по справі № 922/1964/21 зазначено, що відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії /бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Поряд з цим, дослідивши та оцінивши заяву позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документами, суд зазначає, що деякі зазначені в Акті та Детальному описі від 23.03.2026 послуги фактично охоплюються одним процесуальним документом (дією) - зокрема клопотання про закриття в частині та про повернення судового збору. А зазначені у п. 6 Детального опису послуги взагалі не відносяться до судових витрат, які сторона понесла під час розгляду справи, адже така послуга як клопотання про стягнення витрат надана вже після вирішення спору по суті.
Складання заяв та клопотань стосовно судових витрат не є наданням правової допомоги у розумінні господарського процесуального законодавства та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Розрахунок таких послуг окремо є надмірними витратами позивача.
Отже, зважаючи на наведене вище, позивачем доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом даної справи на загальну суму 10 000,00 грн, що складається з 7000,00 грн на підготовку позовної заяви, 2 000,00 грн - за відповідь на відзив та 1 000,00 грн за подання заяви про закриття та про повернення судового збору. Інші витрати суд вважає необґрунтованими.
У той же час, Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» не доведено наявності підстав для зменшення судових витрат позивача до 500,00 грн.
Оскільки рішенням від 19.03.2026 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 2 318 136,00 грн, а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, то керуючись положеннями ст. 129, 130 ГПК України, витрати позивача на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених вимог, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Локотраст" про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню на суму 9 881,14 грн.
За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву позивача щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документами, суд вважає, що розмір заявлених ТОВ "Локотраст" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною представником позивача роботою у суді першої інстанції. Отже, за висновком суду, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 9 881,14 грн, які належить стягнути на його користь з відповідача. 
Керуючись ст.ст. 120, 123, 126, 129, 130, 220, 232, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, - 

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Локотраст" про розподіл судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150 м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, код 40075815) в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" (01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд. 6, код ВП 40081221) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Локотраст» (69035, м. Запоріжжя, бул. Марії Приймаченко, б10; код ЄДРПОУ 45492680) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 881,14 грн.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано - 11.05.2026.

Суддя Ю.О. Підченко