ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026 Справа № 914/2349/25 

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна», м.Бровари,
про: ухвалення додаткового рішення
у справі №914/2349/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна», м.Бровари,
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР», м.Львів,
до відповідача-2: ОСОБА_1 , м.Львів,
про: стягнення заборгованості 665732,25 грн.
Суддя І. КОЗАК
При секретарі Р.Волошин
Представники сторін:
Від позивача (заявника): не з`явився;
Від відповідача-1: не з`явився;
Від відповідача-2: не з`явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР» та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 665732,25 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.12.2025 позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР» солідарно з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» 574 677, 20 грн заборгованості з орендних послуг, 91055,05 грн заборгованості з відшкодування вартості пошкодженого обладнання, 7988,79 грн судового збору.
12.12.2025 ТОВ «Пері Україна» подало заяву про відшкодування витрат на правову допомогу (вх.№5377/25).
Ухвалою суду від 15.12.2025 заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.01.2026.
Ухвалою суду від 20.06.2026 зупинено розгляд заяви ТОВ «Пері Україна» про відшкодування витрат на правову допомогу у справі № 914/2349/25 до розгляду Західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР» та повернення матеріалів справи №914/2349/25 до суду першої інстанції.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 в задоволенні вимог апеляційної скарги ТОВ «БАУШПАР» відмовлено, рішення Господарського Львівської області від 09.12.2025 у справі № 914/2349/25 залишено без змін.
Ухвалою суду від 22.06.2026 розгляд заяви ТОВ «Пері Україна» про відшкодування витрат на правову допомогу поновлено, розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 30.06.2026. 
У судове засідання 30.06.2026 представник заявника (позивача) не з`явився. У поданій заяві просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 19 500 грн та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 19 500 грн по Договору №01/02 про надання правничої допомоги від 01.02.2024.
У судове засідання 30.06.2026 представник відповідача-1 не з`явився, проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечив у заперечення на заяву (вх.№1760/26 від 20.01.2026).
У судове засідання 30.06.2026 представник відповідача-2 не з`явився.
Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:
Як зазначено в ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Позивачем у позовній заяві було заявлено орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 26 000 грн, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.
Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До правової (правничої) допомоги належать надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Судом встановлено, що на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат позивачем на професійну правову допомогу адвоката в сумі 39 000 грн ним надано:
- Договір про надання правничої допомоги № 01/02 від 01.02.2024;
- Додаткову угоду №35 від 22.05.2025 до Договору про надання правничої допомоги від 01.02.2024;
- Акт прийому-передачі наданих послуг №23/07/25 від 23.07.2025 на суму 9000 грн;
- Рахунок фактура №23/07 від 23.07.2025 на суму 9000 грн;
- Платіжну інструкцію від 29.07.2025 на суму 9000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №28/08/25 від 28.08.2025 на суму 5000 грн;
- Рахунок фактура №28/08 від 28.08.2025 на суму 5000 грн;
- Платіжну інструкцію від 28.08.2025 на суму 5000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №111-03/09/25 від 03.09.2025 на суму 4000 грн;
- Рахунок фактура №111-03/09 від 03.09.2025 на суму 4000 грн;
- Платіжну інструкцію від 04.09.2025 на суму 4000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №23/09/25 від 23.09.2025 на суму 4000 грн;
- Рахунок фактура №23/09 від 03.09.2025 на суму 4000 грн;
- Платіжну інструкцію від 30.09.2025 на суму 4000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №02/10/25 від 02.10.2025 на суму 4000 грн;
- Рахунок фактура №02/10 від 02.10.2025 на суму 4000 грн;
- Платіжну інструкцію від 07.10.2025 на суму 4000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №28/10/25 від 28.10.2025 на суму 4000 грн;
- Рахунок фактура №28/10 від 28.10.2025 на суму 4000 грн;
- Платіжну інструкцію від 04.11.2025 на суму 4000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №26/11/25 від 26.11.2025 на суму 4000 грн;
- Рахунок фактура №26/11 від 26.11.2025 на суму 4000 грн;
- Платіжну інструкцію від 27.11.2025 на суму 4000 грн; 
- Акт прийому-передачі наданих послуг №09/12/25 від 09.12.2025 на суму 5000 грн;
- Рахунок фактура №09/12 від 09.12.2025 на суму 5000 грн;
- Платіжну інструкцію від 11.12.2025 на суму 5000 грн; 
- Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВК №1182604 від 30.07.2025.
Адвокатським бюро в порядку виконання умов Договору надано Клієнту правничі послуги, які зазначені у п.1.1.-1.3.Додаткової угоди (збір документів, що стосуються господарського спору; правовий аналіз та вивчення документів, що стосуються господарського спору; підготовка позовної заяви (додатків до позову). На підтвердження наданих послуг Сторонами Договору складено акт прийому-передачі наданих послуг №23/07/25 від 23.07.2025 на загальну суму вартості наданих послуг 9000 грн, а позивачем на підставі виставленого рахунку-фактури №23/07 від 23.07.2025 здійснено оплату наданих послуг в розмірі 9000 грн, доказом чого є платіжна інструкція від 29.07.2025. 
Адвокатським бюро надано Клієнту правничі послуги з підготовки відповіді на відзив у справі Господарського суду Львівської області, про що Сторонами Договору складено акт прийому-передачі наданих послуг №28/08/25 від 28.08.2025 на суму 5000 грн, а позивачем на підставі виставленого рахунку-фактури №28/08 від 28.08.2025 здійснено оплату наданих послуг в розмірі 5 000 грн, доказом чого є платіжна інструкція від 28.08.2025. 
26.08.2025 Адвокатським бюро надано позивачу послуги з представництва інтересів в судовому засіданні Господарського суду Львівської області на підтвердження чого Сторонами Договору складено акт прийому-передачі №111-03/09/25 від 03.09.2025 на суму 4000 грн. 
23.09.2025 Адвокатським бюро надано позивачу послуги з представництва інтересів в судовому засіданні Господарського суду Львівської області на підтвердження чого Сторонами Договору складено акт прийому-передачі №23/09/25 від 23.09.2025 на суму 4000 грн. 
30.09.2025 Адвокатським бюро надано позивачу послуги з представництва інтересів в судовому засіданні Господарського суду Львівської області на підтвердження чого Сторонами Договору складено акт прийому-передачі №02/10/25 від 02.10.2025 на суму 4000 грн. 
28.10.2025 Адвокатським бюро надано позивачу послуги з представництва інтересів в судовому засіданні Господарського суду Львівської області на підтвердження чого Сторонами Договору складено акт прийому-передачі №28/10/25 від 28.10.2025 на суму 4000 грн. 
26.11.2025 Адвокатським бюро надано позивачу послуги з представництва інтересів в судовому засіданні Господарського суду Львівської області на підтвердження чого Сторонами Договору складено акт прийому-передачі №26/11/25 від 26.11.2025 на суму 4000 грн. 
08.12.2025 Адвокатським бюро надано позивачу послуги з представництва інтересів в судовому засіданні Господарського суду Львівської області, та послуги з підготовки цієї заяви на підтвердження чого Сторонами Договору складено акт прийому- передачі №09/12/25 від 09.12.2025 на суму 5000 грн, з яких: 4000 грн за надані послуги з представництва інтересів в судовому засіданні та 1000 грн за надані послуги з підготовки цієї заяви. 
Оцінюючи зазначені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 39 000 грн, які він поніс у зв`язку з розглядом цієї справи.
В силу приписів ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, сторона може заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в разі неспівмірності відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач-1 заперечив проти задоволення клопотання про ухвалення додаткового рішення у поданих запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№1760/26 від 20.01.2026), неспівмірними з обсягом наданих послуг. Зокрема вказує, що гонорар в розмірі 4000 грн за представництво в кожному з вищенаведених судових засідань є абсолютно неспівмірним та об`єктивно завищеним, оскільки: 
1. Судове засідання 26.08.2025 року тривало з 12:36 год по 12:49 хв., тобто 13 хвилин, розгляд справи було відкладено та не здійснювався; 
2. Судове засідання 23.09.2025 року тривало з 11:56 год по 12:00 хв., тобто 4 хвилини, розгляд справи було відкладено та не здійснювався; 
3. Судове засідання 30.09.2025 року тривало з 11:54 год по 11:57 год., тобто 3 хвилини, розгляд справи не здійснювався, судом з?ясовувалося питання щодо мирного врегулювання спору. З протоколу судового засідання вбачається, що представник позивача не заперечував проти відкладення судового засідання; 
4. Судове засідання 28.10.2025 року тривало з 10:19 год по 10:35 хв., тобто 16 хвилин, було закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи фактично не здійснювався; 
5. Судове засідання 26.11.2025 року тривало з 10:12 год по 10:17 год., тобто 5 хвилин, розгляд справи було відкладено та не здійснювався; 
6. З протоколів судових засідань, що містяться в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі, вбачається, що на 08.12.2025 року розгляд справи не призначався, судове засідання не проводилося, а відтак адвокат Малеванчук І. В. не міг здійснювати представництво інтересів ТОВ «Пері Україна». Відтак, позивачем та його представником підписано акт приймання- передачі послуг, які не надавалися 08.12.2025 року та не могли надаватися. Вважаємо, що стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу за надання послуг, які не надавалися є незаконним та необґрунтованим, з огляду на що відповідні витрати не можуть бути задоволені. 
7. Адвокат Малеванчук І. В. брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, що свідчить про відсутність необхідності добиратися до зали судових засідань, значних затрат часу тощо. 
Враховуючи той факт, що представник ТОВ «Пері Україна» брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцій, а судові засідання сукупно тривали 41 хвилину – гонорар в розмірі 24000 грн є абсолютно неспівмірним та не відповідає обсягу наданих правових послуг, що свідчить про відсутність правових підстав для стягнення їх з відповідачів на користь позивача. 
Окрім цього, відповідь на відзив представник Позивача оцінив в 5000 грн, що на думку відповідача є абсолютно неспівмірним з наданими послугами, оскільки відповідь на відзив фактично дублює положення договорів, що цитовані в позовній заяві, та містить лише два абзаци обґрунтувань заперечень проти відзиву на позову. 
У зв`язку з наведеним, відповідач-1 просить суд відмовити в стягненні на користь ТОВ «Пері Україна» з ТОВ «Баушпар» витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю та частковою недоведеністю.
Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові Об`єднаної Палати від 02.02.2024 у справі №910/9714/24, зазначав, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Зокрема, згідно з положеннями ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Відповідно до положень ч.ч. 5,6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи зі змісту наведених вище положень ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Тобто, у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Разом з тим, у ч.5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч.4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (ст.ст. 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у ст. 126 та ч.ч.5-7,9 ст. 129 ГПК України.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, зокрема, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Також, відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
У постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у ст.ст. 15 та 2 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
У контексті наведеного подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши складність справи, на думку суду, заявлена до стягнення позивачем сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи, у зв`язку із чим стягненню з відповідачів підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. Тобто, по 15 000 грн з кожного з відповідачів.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 236-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БАУШПАР» (адреса: вул.Варшавська, 136, кв.30, м.Львів, 79020, ідентифікаційний код 41001204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (адреса: вул.Обїздна дорога, 60, м.Бровари, Київська обл, 07400, ідентифікаційний код 31032954) 15 000 грн судових витрат.
3. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пері Україна» (адреса: вул.Обїздна дорога, 60, м.Бровари, Київська обл, 07400, ідентифікаційний код 31032954) 15 000 грн судових витрат.
4. В задоволенні решти вимог заяви – відмовити.
5. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
7. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 06.07.2026.

Суддя Козак І.Б.