ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 184/738/25	

головуючий суддя І інстанції – Коваленко В.О.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24.07.2025 в адміністративній справі №184/738/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серії ЕНА № 3869865 від 16.01.2025 року, та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.
Скасовано постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3869865 від 16.01.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірна постанова була прийнята відповідачем з дотриманням приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки позивачем було допущено перевищення швидкості руху на 51 км/год.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 16.01.2025 близько 13:14:16, поліцейським Управління було винесено постанову серії ЕНА № 3869865 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 4 статті 122 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 1700 гривень.
Вказана постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в с. Зелений Клин, траса Р-73, 37-й км, керуючи транспортним засобом BMW 525, з номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 101 км/год, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50км/год», чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 51 км/год, чим порушив п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху; замірювання швидкості руху зазначеного транспортного засобу під керуванням позивача здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості TruCam № 000582.
Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту порушених прав.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, а тому постанова на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України та п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Приписами ст. 14 Закону України “Про дорожній рух” визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі – ПДР України) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Приписами ч. 4 ст. 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
Поряд з вказаним, частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як видно з матеріалів адміністративної справи, відповідачем, на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, було надано до суду відеозапис та фотозйомку з технічного засобу Trucam LTI 2020 TC 000582. Факт здійснення відеофіксації також відображено у спірній постанові. 
Так, відповідно до стоп-кадру з наведеного відеозапису, 16.01.2025 року о 13:13:03 позивач керуючи транспортним засобом BMW НОМЕР_1 в районі села Сергіївка Томаківського району рухався зі швидкістю 101 км./год. та перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 51 км./год.
Натомість, відповідно до спірної постанови місцем вчинення адміністративного правопорушення є Нікопольський район, с. Зелений Клин, дорога Р73, а часом вчинення правопорушення є 13:14:16, що не відповідає даним часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, зазначеним на наведеному стоп-кадрі та свідчить про неможливість врахування останніх в якості доказу, в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.
Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду подано не було.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була прийнята відповідачем з порушенням приписів чинного законодавства, а відповідно є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України – закриттю, що є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог.
Що стосується посилань суду першої інстанції на постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 195/444/25 від 11 квітня 2025 року, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
З матеріалів справи видно, що постановою Томаківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 195/444/25 від 11 квітня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зі змісту оскаржуваного судового рішення видно, що суд першої інстанції дійшов висновку, що наведеним судовим рішенням спростовується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та висновки останнього підлягають застосуванню як преюдиційні на підставі ч. 4 ст. 78 КАС України.
Однак, як видно з мотивувальної частини постанови Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2025, суд першої інстанції зазначив, що з долучених до справи і досліджених під час судового засідання доказів наданих до протоколу щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП не є переконливим (яких саме доказів, що вони спростовують та чому, на думку суду, останні є не переконливими, дана постанова не містить).
Отже, в вищенаведеному судовому рішенні, судом першої інстанції було констатовано відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на ненадання доказів вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП та останнім не констатувався факт не керування позивачем транспортним засобом 16.01.2025 року о 13 годині 15 хвилин.
Про зазначене лише йдеться у описовій частині постанови при цитуванні змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №222394 від 16.01.2025.
Відтак, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду констатує, що висновки Томаківського районного суду Дніпропетровської області, відображені в постанові від 11.04.2025 не мають сили преюдиції для розгляду даної справи, а відповідно судом першої інстанції безпідставно були застосовані приписи ч. 4 ст. 78 КАС України.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.
Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24.07.2025 в адміністративній справі №184/738/25 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 24.07.2025 в адміністративній справі №184/738/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко