Єдиний унікальний номер: 448/1976/25 
Провадження № 2/448/116/26

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(повний текст) 

14.04.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В., 
при секретарі судового засідання Романченко І.А.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,68 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області).
Вказує, що спадкодавицею ОСОБА_2 було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_3 . Покликається на те, що спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 прийняла, оскільки звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття даної спадщини.
Зазначає, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право на зазначену земельну ділянку, вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.
З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,68 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада), в порядку спадкування.
Ухвалою судді від 07.10.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування – залишено без руху; надано позивачці Строк для усунення недоліків – 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою судді від 20.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено Мостиську державну нотаріальну контору Львівської області до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правничої (правової) допомоги, згідно якого її інтереси представляє представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) та позивачки участі.
Представник відповідача – Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій вказав, що визнають позовні вимоги в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення та просить розглядати дану справу без його (представника) участі.
Представник третьої особи – Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явилася, проте надіслала заяву-повідомлення №01-16/169 від 23.12.2025р. про здійснення розгляду даної цивільної справи у її відсутності. Крім того, така скерувала інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.11.2025р. №83393008, з якої відомо, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа №273/05.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).
Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»).
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК (2768-14).
Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.
Статтею 3 Указу Президента України за №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування.
Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 була членом КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 набула право на середню земельну частку (пай) із земель КСП ім.Сагайдачного розміром 2,68 в умовних кадастрових гектарах, однак за життя така не отримала відповідного документу про це право (сертифікату на право на земельну частку (пай), зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів) з тих підстав, що померла до моменту видачі відповідних сертифікатів.
ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 .
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ЗУ «Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.
Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, за ст.549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.
Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 померла у 1996 році, то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.
До складу спадщини ОСОБА_2 входить право на середню земельну частку (пай) площею 2,68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, які перебували в колективній власності КСП ім.Сагайдачного на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області).
Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавця ОСОБА_2 за життя своїм майном розпорядилася та склала заповіт, заповівши позивачці ОСОБА_4 все належне майно. Даний заповіт посвідчений в Золотковицькій сільській раді Мостиського району Львівської області та зареєстрований за №19.
Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області за №01-16/169 від 23.12.2025р. та Львівського державного нотаріального архіву від 20.02.2026р. за №291/01-17 відомо, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена спадкова справа за №273/05.
З копії вказаної спадкової справи слідує наступне: рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2005р. (Справа №2-418 за 2005р.) позивачці ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , в три місяці; у встановлений зазначеним судовим рішенням додатковий строк позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття даної спадщини; позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна спадкодавиці ОСОБА_2 , а саме на: грошові вклади з належними процентами і компенсацією, що знаходиться на збереженні у філіалі ощадного банку №6319/034 м.Львова на рахунку № НОМЕР_1 та у філіалі ощадного банку №6315/02 с.Гусаків Мостиського району Львівської області на рахунках: №5750 та №0602.
Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_2 спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) успадкувала саме ОСОБА_1 (позивачка по справі).
В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку (земельну частку) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 20.05.1996 року; копією розгляду проекту роздержавлення і приватизації землі на засіданні приватизаційної комісії Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області; копією витягу з протоколу загальних зборів уповноважених членів КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області; копією списку осіб, які мають право на середню земельну частку; листом-повідомленням Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 27.03.2026р., з якого відомо, що ОСОБА_2 була включена до списків осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) із земель КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області, площа відведеної їй середньої земельної частки – 2,68 в ум.ка.га; повідомленням Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 01-16/169 від 23.12.2025р.; повідомленням Львівського державного нотаріального архіву від 20.02.2026р. за №291/01-17; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.11.2025р. №84159012; довідкою, виданою виконавчим комітетом Золотковицької сільської ради від 10.12.2008 року №393; копією паспорта позивачки; копією свідоцтва про народження матері позивачки – ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 30.12.1954року; копією свідоцтва про укладення шлюбу матері позивачки – ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 від 18.09.1976 року; копією свідоцтва про народження позивачки від 12.10.1977 року; копією свідоцтва про одруження позивачки від 20.09.1997 року; іншими матеріалами справи.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельну ділянку (середню земельну частку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно.
Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.
Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.
З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 була членом КСП ім.Сагайдачного Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області та фактично набула право на середню земельну частку (пай) із земель вказаного КСП, хоча і не отримала відповідного документу на таке право; право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування; позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавиці ОСОБА_2 ; до складу спадщини спадкодавиці ОСОБА_2 входить право на зазначену земельну ділянку (середню земельну частку); позивачка ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 ; інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, судом не встановлено; позивачка не має можливості оформити своє право на земельну частку (пай) у позасудовому порядку, а тому порушене право позивачки підлягає захисту.
Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права на спірну земельну ділянку (середню земельну частку).
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,68 в ум.ка.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, які перебували в колективній власності КСП ім.Сагайдачного на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області).
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 24.04.2026 року
Відомості про учасників справи:
Позивачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Львів, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 .
Відповідач: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, (місцезнаходження: с.Шегині, вул.Героїв України, 184, Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ: 04371928);
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Яворівського району Львівської області.

Суддя          Ю.В.Кічак