ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/1375/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 29.06.2022 по 27.12.2024 включно грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, грошової компенсації за 42 дні невикористаної додаткової відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, грошової допомоги для оздоровлення без врахування розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення, у тому числі додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), за період з 29.06.2022 по 27.12.2024 включно, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, грошову компенсацію за 42 дні невикористаної додаткової відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби, грошову допомогу для оздоровлення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних основних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних основних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також ВЧ НОМЕР_2 , відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії даної ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску строку /а.с. 14-16/.
Ухвалою суду від 17.02.2025 продовжено позивачу строк для усунення недоліків /а.с. 22-24/.
Ухвалою суду від 24.02.2025 клопотання задоволено та поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом, прийнято позовну заяву до розгляду, який вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, витребувано докази.
Ухвалою суду від 03.03.2025 заперечення представника військової частини НОМЕР_2 проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 11.03.2025 у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
Ухвалою суду від 18.03.2025 відмовлено військовій частині НОМЕР_2 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що з 29.06.2022 по 27.12.2024 позивач проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 . Розмір грошового забезпечення позивача, в тому числі посадового окладу, окладу за військовим званням, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, грошова компенсація за 42 дні невикористаної додаткової відпустки за 2022, 2023 та 2024 роки, одноразова грошова допомога по звільненню з військової служби, грошова допомога для оздоровлення розраховувалися і виплачувалися позивачу з розрахунку 1762 грн. як прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2018 рік шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт.
У зв`язку із набранням законної сили рішенням у справі №826/6453/18, яким визнано протиправними та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» під час визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням відповідач повинен застосовувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року. 
Відповідач у період проходження позивачем військової служби нарахування грошового забезпечення здійснював у заниженому розмірі, а саме виплачував посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові виплати, які обраховуються виходячи з місячного грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року. 
Представник позивача вважав, що позивач має право на перерахунок та виплату грошового забезпечення в належному розмірі.
У відзиві на позов представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та просив залишити позов без розгляду. 
В обґрунтування доводів відзиву вказав, що вимога позивача про застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням останнього для здійснення перерахунку грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, дні додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби не має правового обґрунтування, починаючи з 20.05.2023 року, тобто з дня набрання чинності Постанови КМ України від 12.05.2023 № 481.
Додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та не може бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обраховується грошова компенсація за невикористані відпустки.
Крім цього вказав, що позивач отримував додаткову винагороду не щомісячно та у різних розмірах пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, а за три місяці до звільнення та у місяці звільнення з військової служби не отримував зазначену винагороду.
Зазначав, що у відповідача відсутній обов`язок по нарахуванню та виплаті позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпустки із врахуванням у складі грошового забезпечення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, оскільки така компенсація здійснюється з розміру грошового забезпечення, яке отримував позивач за останньою займаною посадою станом на 27.12.2024 (день виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_2 ), а станом на день виключення позивач таку винагороду не отримував.
Також відповідач стверджував про пропуск позивачем строку звернення до суду.
У додаткових поясненнях представник позивача вказав на те, що пункт 2 Постанови КМУ №481 від 12.05.2023, яким викладено в новій редакції п. 4 Постанови №704, не відповідає актам вищої юридичної сили, звужує права військовослужбовців, та визнаний нечинним постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24. Отже до правовідносин у цій справі підлягає застосуванню попередня чинна редакція п. 4 Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017, а вимоги позивача про перерахунок грошового забезпечення у період після 20.05.2023 підлягають задоволенню. 
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи, встановлені судом
Позивач у період з 29.06.2022 по 27.12.2024 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 /а.с. 7-8/.
Згідно довідок про всі нараховані та виплачені ОСОБА_1 основні та додаткові види грошового забезпечення та премії за весь час проходження позивачем військової служби відповідач нараховував та виплачував позивачу грошове забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням посадового окладу і окладу за військове звання, які визначались шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. у розмірі 1762 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Як вказав у позові представник позивача, і це не заперечується відповідачем, посадовий оклад позивача у період з липня 2022 по березень 2023 розраховано у розмірі 2910,00 грн (1762 грн.*1,65 (тарифний коефіцієнт на посаді з 6 тарифним розрядом відповідно до додатку 1 Постанови 704) = 2907,30 грн. (округлено до 2910,00 грн.). 
Посадовий оклад позивача у період з квітня 2023 по травень 2023 та з січня 2024 по грудень 2024 розраховано у розмірі 3080,00 грн (1762 грн.*1,75 (тарифний коефіцієнт на посаді з 8 тарифним розрядом відповідно до додатку 1 Постанови 704) = 3083,50 грн. (округлено до 3080,00 грн.). 
Посадовий оклад позивача у період з червня 2023 по грудень 2023 розраховано у розмірі 3520,00 грн (1762 грн.*2 (тарифний коефіцієнт на посаді з 13 тарифним розрядом відповідно до додатку 1 Постанови 704) = 3524,00 грн. (округлено до 3520,00 грн.).
Аналогічно розраховано оклад за військовим званням впродовж липня 2022 по березень 2023 у розмірі 670,00 грн. (1 762 грн.*0,38 (тарифний коефіцієнт за військовим (спеціальним) званням молодший сержант) = 669,56 грн (округлено до 670,00 грн.). Натомість, о
Оклад за військовим званням впродовж квітня 2023 по жовтень 2024 у розмірі 740,00 грн. (1 762 грн.*0,42 (тарифний коефіцієнт за військовим (спеціальним) званням сержант) = 740,04 грн (округлено до 740,00 грн.). 
Оклад за військовим званням впродовж листопад 2024 по грудень 2024 у розмірі 810,00 грн. (1 762 грн.*0,46 (тарифний коефіцієнт за військовим (спеціальним) званням старший сержант) = 810,52 грн (округлено до 810,00 грн.).
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням, звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, що підлягають застосуванню
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. 
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі – Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. 
За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців. 
Відповідно до пункту 4 постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (...), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (...), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище – заокруглюються до десяти гривень.
Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (...), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).
У силу підпункту 3 пункту 5 постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок №260). 
У пункті 2 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. 
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія. 
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Висновки щодо правозастосування
У цій справі спір стосується наявності підстав для перерахунку розміру грошового забезпечення позивача за період з 29.06.2022 по 27.12.2024 з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 01.01.2021, "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023, "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01.01.2024 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови №704.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21, спірні відносини у якій є подібними цьому спору, зазначив, що постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. 
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: “Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.” (пункт 6 постанови №103).
Постанова №103 набула чинності 24.02.2018. 
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови №704. 
З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, що до того ж залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022) положень пункту 4 постанови №704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103. 
У постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21 Верховний Суд, посилаючись на раніше сформовані висновки Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 у подібних правовідносинах, наголосив, що з 1 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який мас вищу юридичну силу - Закону №1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 23.05.2023 у справі №380/22021/21, від 27.07.2023 у справі №420/14418/22, від 25.04.2024 у справі №240/16735/21та ін.
Отже, з дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення, на підставі первинної редакції Постанови №704, розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у період з 29.06.2022 по 27.12.2024 обчислене без урахування зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня відповідного календарного року на підставі Закону про Державний бюджет. 
Відповідач наведені обставини не заперечував та не спростовував. 
Ураховуючи викладене, суд зазначає, що посадовий оклад позивача та його оклад за військовим званням з 29.06.2022 по 19.05.2023 мав би визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (а не “на 1 січня 2018 року”), що своєю чергою призвело до неправильного обчислення усіх складових грошового забезпечення (зокрема, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, щомісячної премії), розмір яких залежав від розміру посадового окладу.
Отже, з 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.
Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.06.2023 року по справі № 380/13603/21.
Таким чином, саме з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до вимог статті 9 Закону № 2011-ХІІ.
При цьому статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" передбачено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2270,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року 2481 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року 2684 грн.
А відтак дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу у заниженому розмірі з 23.06.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 відповідно - є протиправними.
Тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими за період з 23.06.2020 по 19.05.2023 та підлягають в цій частині задоволенню шляхом визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 29.06.2020 по 19.05.2023, а також виплачених за вказаний період додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень та премій), грошової допомоги на оздоровлення за цей період. 
У якості захисту порушеного права суд зобов`язує військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1  грошове забезпечення з 29.06.2020 по 19.05.2023, а також виплачені за вказаний період додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошову допомогу на оздоровлення за цей період - виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 - 2481,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року; шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 - 2684,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року - з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, судом враховано, що визначення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання позивача у період з 29.06.2022 по 19.05.2023 також вплинуло і на обчислення розміру матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та інших надбавок і доплат.
Суд відмовляє в частині позовних вимог, починаючи з 20.05.2023 й до завершення періоду заявлених позовних вимог (27.12.2024 року), оскільки 20.05.2023 набрала чинності Постанова КМУ №481 від 12.05.2023, якою було встановлено для визначення посадового окладу військовослужбовців сталу величину у розмірі 1762,00 грн.
Відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тривала до 20.05.2023 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 року №481, яка набрала чинності з 20.05.2023, було внесено зміни до пункту 4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), викладено абзац перший в такій редакції:
“4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”.
Тобто, починаючи з 20.05.2023 пункт 4 Постанови №704 викладено в редакції, що не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.
У подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі 320/29450/24 залишено без змін рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24, яким визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Згідно з частиною другою статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. 
Таким чином, тільки з 18.06.2025 пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 втратив чинність, тому починаючи тільки з 18.06.2025 знову діє первинна редакція пункту 4 постанови КМУ № 704, що була чинною до змін, внесених пунктом 2 постанови КМУ від 12.05.2023 №481, яка передбачає, що розрахунковою величиною для обчислення розміру посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Тому під час часового проміжку з 20.05.2023 року й по 27.12.2024 року (решта періоду позовних вимог) відповідач, здійснюючи нарахування і виплату грошового забезпечення з прожиткового мінімуму, визначеного фіксованою величиною 1762 гривні, діяв у порядку, на підставі та у спосіб, що встановлені законом. 
Ознак протиправності дій військової частини НОМЕР_2 за вказаний період суд не вбачає.
А тому у задоволенні позовних вимог за зазначений період суд відмовляє.
При цьому суд відхиляє посилання представника позивача, викладене у додаткових поясненнях, на необхідність врахування правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24. 
Вказана правова позиція стосується інших правовідносин, та суд не вважає її релевантною до обставин цього спору. Зокрема, в зазначеній справі предметом спору було формування показників довідки для перерахунку пенсій військовослужбовця. 
Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про протиправність дій щодо розрахунку та зобов`язання перерахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ним дні оплачуваних відпусток щорічних основних та додаткових за весь період.
З даного приводу є вірним та прийнятним аргумент відповідача.
Дійсно, пункт шостий розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260 від 07.06.2018 передбачає, що розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Процитована норма вказує на необхідність врахування розміру грошового забезпечення, дійсного для військовослужбовця на день виключення його зі списків особового складу. 
Як вже вказано вище, на день звільнення ОСОБА_1 зі списків особового складу 29.12.2024 року грошове забезпечення мало бути обраховано з фіксованої величини у розмірі 1762 грн. 
Тому підстав для перерахунку компенсацій за невикористані відпустки, основні та додаткові, суд не вбачає.
Аналогічно суд вказує щодо позовних вимог про перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, що відповідно до п. 5 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260 від 07.06.2018: одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
Процитована норма так само вказує на необхідність врахування розміру грошового забезпечення, дійсного для військовослужбовця на день виключення його зі списків особового складу.
Грошове забезпечення за 2024 рік в силу висновків суду, викладених вище, не підлягає перерахунку, та у задоволенні відповідних позовних вимог суд відмовив.
Отже одноразова грошова допомога при звільненні позивача, яке відбулося 27.12.2024, не має бути перерахована, адже з 21.05.2023 підстави для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями, виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023 відпали. 
Отже, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, грошової компенсації за 42 дні невикористаної додаткової відпустки за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд зазначає наступне.
Відповідач у відзиві стверджував, що додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України 28.02.2022 року № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується не щомісячно у різних розмірах пропорційно часу виконання бойових спеціальних завдань. А тому не підлягає врахуванню при розрахунку компенсації за невикористані дні основних і додаткових відпусток. При цьому заперечував проти врахування правової позиції КАС ВС від 23.09.2024 року у справі № 240/32125/23, стверджуючи, що фактичні обставини справи не є тотожними; також вказував, що є незрозумілим, яким чином Верховний суд відніс даний вид винагороди до щомісячної додаткової.
Незважаючи на нерозуміння представником відповідача змісту рішення Верховного Суду, суд не вбачає підстав для незастосування вказаної правової позиції.
В постанові від 23.09.2024 у справі №240/32125/23 Верховний Суд чітко констатував, що, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить застережень щодо заборони урахування винагороди у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за всі невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної відпустки. Навпаки, за приписами зазначеної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням. З урахуванням того, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачувалася позивачу, Верховний Суд дійшов висновку, що зазначена винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки.
Таким чином, Верховний Суд зробив висновок, що винагорода, запроваджена постановою КМУ №168 і виплачувана позивачу як щомісячний додатковий вид грошового забезпечення, має враховуватися у загальній сумі грошового забезпечення для обчислення компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, оскільки підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку №260 не містить жодних винятків щодо урахування таких винагород.
Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду від 14.01.2025 у справі №240/31245/23.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тому відповідач повинен нарахувати позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних основних та додаткових відпусток з урахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Аргументи представника відповідача щодо часових періодів, під час яких виплачувалася і, відповідно, не виплачувалася зазначена додаткова винагорода ОСОБА_1 , підлягають врахуванню на стадії виконання цього судового рішення при обрахунку розміру компенсації.
Тому відповідну частину позовних вимог суд задовольняє, визнаючи протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ОСОБА_1 дні оплачуваних щорічних основних та додаткових відпусток за 2022, 2023, 2024 роки.
У якості захисту порушеного права суд зобов`язує військову частину НОМЕР_3 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних щорічних основних та додаткових відпусток за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Суд не надає правову оцінку доводам відповідача щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки питання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом вирішено ухвалою суду від 24.02.2025.

Розподіл судових витрат
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В: 

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 29.06.2022 по 20.05.2023 включно грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошової допомоги для оздоровлення без врахування розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошової допомоги для оздоровлення, за період з 29.06.2022 по 31.12.2022 виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 - 2481,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), грошової допомоги для оздоровлення, за період з 01.01.2023 по 20.05.2023 виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 - 2684,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року.
Визнаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у невключенні до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ОСОБА_1 дні оплачуваних щорічних основних та додаткових відпусток за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних щорічних основних та додаткових відпусток за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя	 	І.С. Шевяков