ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.05.2026	Справа № 910/15751/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи 

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Красилівський агрегатний завод»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Технолоджі»
третя особа Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість»
про стягнення 2843568 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Технолоджі»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красилівський агрегатний завод»
третя особа Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість»
про внесення змін до договору

за участі представників:
від позивача  - Киричук С.В; Гостинський П.В.; Шибінський В.Ф.; 
від відповідача - Андрієвська О.В.;
від третьої особи - Шевченко Б.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Красилівський агрегатний завод» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Технолоджі», третя особа - Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість» про стягнення 2843568 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору в частині своєчасної поставки товару, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення неустойку у розмірі 1749888 грн та штраф у розмірі 1093680 грн.
Відповідач заперечив проти задоволення позову вказавши, що позивач не виконав своїх договірних зобов`язань, не здійснив своєчасну передачу необхідної інформації та документів. У зв`язку із затримкою в отриманні інформації та документів для виготовлення та поставки устаткування істотно змінилися обставини, якими сторони керувались при укладенні договору. Також відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Крім того, відповідачем було подано до суду зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красилівський агрегатний завод» 
Вказана зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що умови пункту 6.2 Договору у чинній редакції не відповідають принципу правової визначеності у зв`язку із втратою чинності Господарського кодексу України, що за доводами відповідача є істотною зміною обставин, а тому підлягають зміні та приведенню у відповідність до норм чинного законодавства. На підставі викладеного, відповідач просить суд внести змінити до п.6.2. Договору виклавши вказаний пункт у такій редакції: «У разі невиконання або несвоєчасного виконання Постачальником зобов`язань з поставки товару за цим Договором, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% від суми Договору».
Третя особа у своїх поясненнях підтримала подану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Красилівський агрегатний завод» вказавши, зокрема, що оскільки поставки товару в зазначений строк не відбулося, то замовник вправі нарахувати штрафні санкції. Розрахунок стягнення неустойки та 7% штрафу арифметично вірним та ґрунтується на положеннях Договору. Також третя особа посилаючись на п.3.3. Договору зазначила, що жоден із листів Постачальника не містить повідомлення про настання часу (дати) для відвантаження устаткування та, в тому числі, похідної вимоги про необхідність надати креслення.
В судовому засіданні представники позивача та третьої особи підтримали позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просили суд задовольнити. Проти зустрічного позову заперечували, просили суд відмовити.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та просив суд задовольнити. Проти первісного позову заперечував, просив суд відмовити у позові.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а зустрічний не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.12.2024 між ТОВ «Ф.Технолоджі» (далі - Постачальник) та ТОВ «Красилівський агрегатний завод» (далі - Замовник) укладено Договір поставки №27.12/2024-1 (далі - Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити Замовнику устаткування, в обсязі та на умовах, вказаних в даному Договорі та Технічній специфікації (Додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику устаткування у розмірі, строки та порядку, що визначені умовами Договору. (п.1.1. Договору)
Комплектація устаткування, його кількісні та технічні характеристики вказані у додатку №1 до Договору. (п.1.3. Договору)
Ціна устаткування (сума цього Договору) становить 15624000 грн, в тому числі ПДВ 2604000 грн. (п.2.1 Договору)
Відповідно до п.2.2. Договору Замовник зобов`язується здійснити оплату за цим Договором у наступному порядку: попередня оплата, що становить 7812000 грн, в т.ч. ПДВ 20% 1302000 грн, яка здійснюється протягом 10 робочих днів з дати укладення Договору; оплата, що становить 7812000 грн, в т.ч. ПДВ 20% 1302000 грн, протягом 10 робочих днів з дня підписання Акту приймання устаткування, видаткової накладної на устаткування та декларації про відповідність устаткування вимогам технічних регламентів.
Постачальник здійснює поставку Устаткування Замовнику на умовах DDР - склад Замовника за визначеною адресою, відповідно до Заявки Замовника, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010, з урахування інших вимог і особливостей постачання, передбачених даним Договором. (п.3.1. Договору)
Згідно з п.3.2. Договору строк поставки устаткування становить 240 календарних днів з дня здійснення Замовником попередньої оплати, визначеної в п.2.2. даного Договору.
Сторони погодили, що Інструкція по проведенню вантажно-розвантажувальних робіт, плануванню розміщення обладнання, зокрема, креслення та вимоги до фундаменту під обладнання, мають бути надані Замовнику в письмовій формі не пізніше, ніж за 30 календарних днів до відвантаження обладнання Замовнику. (п.3.3. Договору)
Позивачем на виконання умов Договору 28.12.2024 здійснено попередню оплату на користь відповідача на суму 7812000 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з банку від 28.12.2024 та не заперечується сторонами у справі.
Таким чином, з урахуванням п.3.2. Договору, поставка устаткування (товару) мала бути здійснена відповідачем у строк до 25.08.2025 (включно).
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач обумовлене Договором устаткування поставив позивачу лише 14.01.2026, згідно видаткової накладної №6 на суму 13020000 грн, тобто із порушенням встановленого Договором строку.
Також як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відбувалось листування.
Так, зокрема, листами від 27.06.2025 №2687_05, від 04.07.2025 №2697_05 відповідач, зокрема, просив позивача надати дані щодо матеріалів, які будуть використовуватися при виробництві деталей, а саме: сертифікати на матеріали від виробника, хімічні та фізичні властивості, стан постачання.
У відповідь на зазначені листи №2687_05, №2697_05 позивач листом №72-16/1578 від 18.07.2025 надав запитувану інформацію, а також вказав, що зазначені нормативні документи знаходяться в вільному доступі в відкритих джерелах інформації. КД на вказані в листі №2687_05 деталі було надано при укладенні Договору. Також позивач довідково надав хімічні та фізичні властивості матеріалів: мідь м1, латунь л90, сталь 08 кп, дод.4. 
Листом від 01.07.2025 №72-18/1455 позивач звертав увагу відповідача на необхідності своєчасної поставки товару (до 25.08.2025)
Листом від 13.08.2025 №2751_05 відповідач посилаючись на затримку в отриманні інформації та документів для виготовлення та поставки устаткування, зазначив про істотну зміну обставин та просив продовжити строки поставки визначені п.3.2. Договору з 240 календарних днів до 368 календарних днів шляхом укладення відповідно додаткової угоди до Договору.
У відповідь на вказаний лист, позивач листом №72-18/1878 від 29.08.2025 повідомив відповідача про відсутність після для укладення додаткової угоди, вказавши, зокрема, що інформація про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики продукції, яка має бути поставлена, передбачена додатком №2 до Договору, та на адресу відповідача направлявся лист щодо надання потреби в матеріалах та заготовках для належного виконання відповідачем договору з проханням надати таку інформацію на адресу позивача до 10.02.2025, проте вказаний лист відповідачем залишено без відповіді та задоволення.
Листом від 12.12.2025 №2956_05 відповідач повідомив позивача про терміни постачання обладнання, зокрема, за Договором №27.12/2024-1 поставка «Пресова лінія для виробництва деталі типу «Гильза» - частина лінії (розмотчик, штамп, тестовий матеріал_ буде поставлений до 30.12.2025 року, а прес 160 тн (що входить до складу лінії) буде поставлений до 10.01.2025 року у зв`язку із затримкою морської лінії, що доставляє вантаж у третіх портах по ходу маршруту.
За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір, є договором поставки.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за цим Договором, Постачальник зобов`язаний сплатити Замовнику неустойку у розмірі 0,1 відсотка від суми Договору за кожний день прострочення, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми Договору.
З огляду на доведеність факту поставки відповідачем устаткування (товару) із порушенням передбаченого Договором строку, перевіривши надані позивачем розрахунки неустойки у розмірі 1749888 грн та штрафу у розмірі 1093680 грн, суд встановив їх правильність, відповідність умовам Договору, фактичним обставинами справи та арифметичну вірність.
Доводи відповідача про несвоєчасне надання позивачем необхідної інформації та документів, судом відхиляються, оскільки Додатком №2 до Договору, який підписано представниками позивача та відповідача передбачено інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики устаткування (товару).
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що укладеним між сторонами Договором не передбачено надання позивачем, як Замовником, додаткової інформації та даних. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в ході листування між сторонами, позивачем надавались запитувані відповідачем дані та інформація.
Також з листа відповідача №2687_05 від 27.06.2025 вбачається, що виробник штампувальних ліній та штампів, які будуть поставлені за Договором, підійшов до етапу тестування обладнання та просив надати йому дані щодо матеріалів, які будуть використовуватися при виробництві деталей.
Тобто станом на 27.06.2025 обладнання вже було виготовлено виробником і виробник тестував можливість роботи виготовленого обладнання з марками матеріалів замовника.
Вказаним листом, а також фактичною поставкою устаткування позивачу спростовується заперечення відповідача щодо неможливості вчасної поставки обладнання (устаткування) у зв`язку із незаповненістю Додатку №4 (тестова деталь «Креслення»).
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки, суд зазначає наступне.
За приписами частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вказані положення не є імперативними та застосовуються за визначених умов й на розсуд суду.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи: з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; терміну прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання та невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Відповідно до частини 3 статті 13, частини 1 статті 76, частини 1 статті 78, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оцінка доказів у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зменшення (за клопотанням сторони) заявленої неустойки, яка нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується з обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести на підставі належних і допустимих доказів та згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту.
При цьому винятковими є такі обставини, які дозволяють суду, а не зобов`язують його зменшити нараховані в силу закону чи договору штрафні санкції. Інакше нівелюється юридичне значення винятковості обставин та право суду на зменшення таких штрафних санкцій.
Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю правовою природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий. Тому, передбачені законодавством санкції повинні застосовуватися у разі порушення зобов`язання, а їх зменшення допустиме лише за наявності виняткових обставин.
Відповідач є так само господарюючим суб`єктом, як і позивач, та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.
Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.
Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що в даному випадку штрафні санкції підлягають стягненню за сам факт допущення порушень зобов`язань, визначених договором, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а відтак підстави для зменшення розміру неустойки відсутні.
Щодо зустрічних вимог ТОВ «Ф.Технолоджі» до ТОВ «Красилівський агрегатний завод» про внесення змін до Договору шляхом викладення п.6.2. Договору у такій редакції: «У разі невиконання або несвоєчасного виконання Постачальником зобов`язань з поставки товару за цим Договором, Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 7% від суми Договору» з посиланнями на те, що умови пункту 6.2 Договору у чинній редакції не відповідають принципу правової визначеності у зв`язку із втратою чинності Господарського кодексу України, що за доводами відповідача є істотною зміною обставин, а тому підлягають зміні та приведенню у відповідність до норм чинного законодавства, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.
Підставами для внесення змін до договору, передбаченими законом, є: істотне порушення договору його стороною (частина 2 статті 651 ЦК України), істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 ЦК України), інші випадки, встановлені договором або законом (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно з частиною другою статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно з частиною четвертою статті 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.
Отже, за змістом наведених законодавчих положень зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.
Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.
Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.
В той же час, відповідачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України для внесення змін до Договору.
Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача із проханням та відповідним проектом додаткової угоди щодо внесення змін до Договору, саме щодо викладення п.6.2. Договору в новій редакції.
Суд звертає увагу на те, що ані на момент укладення цього Договору, ані в період протягом якого відповідач мав здійснити поставку товару (до 25.08.2025) відповідачем не ставилось питання щодо внесення змін до пункту 6.2. Договору, на підставі якого позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару.
Суд зазначає, що на момент виникнення у відповідача обов`язку з поставки товару та само, як і на момент виникнення прострочення відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару (26.08.2025) діяв Господарський кодекс України.
При цьому, одночасне стягнення в даному випадку неустойки у розмірі 0,1% від суми Договору за кожний день прострочення та штрафу у розмірі 7% від суми Договору за прострочення понад 15 днів, повністю відповідає законодавству і не порушує принцип недопустимості подвійної відповідальності за одне і те саме правопорушення.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.
Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Технолоджі» (02100, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 16Б, кв. 50, ідентифікаційний код: 41580338) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Красилівський агрегатний завод» (31000, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, м. Красилів, вул. Щаслива, буд. 1) неустойку у розмірі 1749888 (один мільйон сімсот сорок дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн, штраф у розмірі 1093680 (один мільйон дев`яносто три тисячі шістсот вісімдесят) грн, а також витрати по сплаті судового збору 34122 (тридцять чотири тисячі сто двадцять два) грн 83 коп.
У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 10.06.2026

Суддя Я.В. Маринченко