ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21326/22 Суддя (судді) першої інстанції: Чучко В.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Чаку Є.В., 
суддів: Безименної Н.В., Сорочка Є.О.
за участю секретаря Сови Є.Д. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Карпе Дієм” до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю “Карпе Дієм” звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №00327630702 та №00327620702 від 17.11.2022.
Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 05 листопада 2025 року позов задовольнив.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не дослідив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не надав належної оцінки доказам що містяться в матеріалах справи. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що підприємством задекларовано значне від`ємне значення ПДВ за липень 2022 року, яке сформовано не на підставі реального руху активів або фактичного здійснення господарських операцій, а шляхом перенесення залишків попередніх податкових періодів без надання документів, що підтверджує їх правомірність. Під час перевірки встановлено, що значна частина господарських операцій, закделарованих платником як підстава для формування податкового кредиту, має ознаки документального оформлення без фактичного змісту. Платником не надано транспортних документів, документів складського зберігання, підтвердження перевезення та розвантаження товарів, актів інвентаризації, сертифікатів відповідності, технічних паспортів, журналів виконаних робіт, проектно-кошторисної документації, актів приймання виконаних робіт, що є обов`язковими для підтвердження виконання будівельних робіт у таких обсягах. У ході перевірки встановлено, що значна частина зобов`язань позивача перед контрагентами залишилася неоплаченою протягом строку позовної давності. 
На переконання апелянта, вказані дії свідчать про свідому побудову підприємством схеми ухилення від оподаткування та про недобросовісну поведінку платника податку, що є підставою для визначення грошових зобов`язань та застосування заходів відповідальності відповідно до вимог Податкового кодексу. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що судом першої інстанції повно та достовірно встановлено фактичні обставини справи, встановленим обставинам надано правильну правову оцінку, ухвалено у справі законне та обґрунтоване рішення, яке ґрунтується на нормах матеріального права та прийнято із дотриманням норм процесуального права. Представник позивача зазначив, що відповідач грубо порушив процедуру оформлення результатів перевірки, оскільки первинний Акт перевірки містив висновок про заниження податкових зобов`язань внаслідок неправомірного списання безнадійної кредиторської заборгованості перед контрагентами, а вже після отримання обґрунтованих заперечень на Акт перевірки, відповідач листом виклав Акт перевірки у новій редакції, кардинально змінивши суть порушення, а саме нереальність господарських операцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Карпе Дієм”, код ЄДРПОУ 35975694, місцезнаходження юридичної особи: 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, будинок 12 інше нежитлове приміщення 1008, основний вид діяльності - 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.
ГУ ДПС у м.Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “Карпе Дієм” з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за липень 2022 року.
Результати перевірки оформлені Актом перевірки №29930/26-15-07-02-06-03/35975694 від 12.10.2022.
У висновках Акту перевірки вказано, що позивачем порушено п. 14.1.2.57, п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.5, ст.198 ПК в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду рядка 21 Декларації з податку на додану вартість за липень 2022 року у сумі 624 374 грн.; завищено податок на додану вартість у сумі 2628288 грн
В описовій частині Акту перевірки вказано про дослідження правовідносин позивача з контрагентами (ТОВ «Адоніс», ТОВ «АльфаССС»,ТОВ «Класика Комфорту», ТОВ «Капінвестбуд».
Податковим органом встановлено що по вказаним контрагентам у позивача обліковується заборгованість, яка є простроченою. 
Враховуючи вказані обставини контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2022 року на суму 2327112 грн.
Крім того контролюючим органом досліджено взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Ділайта» та зроблено висновок, що роботи придбані у ТОВ «Ділайта» не використовуються в господарській діяльності позивача, придбані лише з метою формування фіктивного податкового кредиту. 
Враховуючи вказані обставини контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем завищено податковий кредит за серпень 2019 року на суму 925550 грн.
Позивач подав заперечення на Акт перевірки, в яких вказав, що позовна давність продовжена на час карантину; частина заборгованості була припинена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; в частині правовідносин з ТОВ «Ділайта» позивач навів детальні пояснення.
21.11.2022 року позивач отримав від ГУ ДПС у м.Києві лист №15686/І/26-15-07-02-06-09 від 11.11.2022 про розгляд заперечень Товариства та податкове повідомлення-рішення №00327630702 від 17.11.2022, яким відповідач зменшив розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 624 374 гривень та податкове повідомлення-рішення №00327620702 від 17.11.2022, у відповідності до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 3 212 326 гривень, та нараховано позивачу штрафну санкцію у розмірі 803 082 гривень.
В Листі контролюючий орган зазначив про викладення Акта перевірки від 12.10.2022 в новій редакції. ГУ ДПС у м.Києві вказало на нові порушення, які допустило товариство. Зокрема відповідач за результатами аналізу інформаційно-аналітичних ресурсів зробив висновок про нереальність господарських операцій з контрагентами позивача. 
Слід зазначити, що ППР №00327630702 від 17.11.2022 було прийнято відповідачем на підставі Акту перевірки від 12.10.2022, а ППР №00327620702 від 17.11.2022 на підставі висновків, викладених в листі від 11.11.2022.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
За змістом пунктів 44.1., 44.3. статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Пунктом 185.1 статті 185 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За змістом пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно з пунктом пункт 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
В Акті перевірки контролюючий орган вказав про фіктивність операцій з придбання товарів Товариством у ТОВ «Ділайта» за договором постачання №79 від 12.08.2019 та видатковими накладними №64, 65, 66, 67, 68, 69, 70 та 71 до нього на підставі того, що позивач не надав для перевірки транспортні документи, які підтверджують відвантаження цих товарів.
Судом встановлено, що 12.08.2019 між позивачем та ТОВ «Ділайта» укладено договір постачання №79, відповідно до якого контрагент зобов`язується поставити позивачу товари, передбачені Специфікацією, на загальну вартість 5 553 302,98 грн разом з ПДВ., а саме: карниз К1, К2, К4, К5, К6, К7, К8, пілястра П1, балясина Б1.
У п.5.2 договору №79 від 12.08.2019 сторони узгодили, що товар поставляється на умовах поставки: EXW (Інкотермс 2010) склад Продавця: Україна, м.Вишневе. 
19.08.2019 ТОВ «Ділайта» відвантажило позивачу товар, що підтверджується видатковими накладними №64, 65, 66, 67, 68, 69, 70 та 71.
Позивачем оплачено частину вартості цих товарів на рахунок ТОВ «Ділайта».
Вказані товари були відвантажені позивачем ТОВ «Класика Комфорту» відповідно до договору №2 від 12.08.2019, що підтверджується видатковими накладними.
Зазначені товари були у повному обсязі оплачені ТОВ «Класика Комфорту» на рахунок позивача платіжними дорученнями №1, 2 і 3 від 22.08.2019.
Слід зазначити, що сторони узгодили в Договорі, що поставка товару відбувається на склад вантажовідправника. Тобто, в момент відвантаження товарів від ТОВ «Ділайта» відбулася передача цих товарів до позивача і від позивача одразу до ТОВ «Класика Комфорту». 
Вказані обставини свідчать про те, що позивач не зберігав вказані товари у себе та не брав участі у їх транспортуванні. Умови поставки EXW не передбачають передачу вантажу від позивача до перевізника. Договір перевезення укладав покупець товару (ТОВ «Класика Комфорту») і він взаємодіє з перевізником.
Зазначені товари були використані ТОВ «Класика Комфорту» під час виконання капітального ремонту адміністративного будинку Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по вул. Інститутській, 21/8 в Печерському районі м. Києва.
Вказані роботи виконувалися на виконання Договору підряду від 13.08.2019 №2, укладеного між Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (Замовник) і ТОВ «Класика Комфорту» (Підрядник) (ідентифікатор закупівлі у електронній системі публічних закупівель Prozorro: UA-2019-06-26-001527-c). 
Позивач виступав одним із субпідрядників ТОВ «Класика Комфорту» під час виконання таких робіт. Колегія суддів зазначає, що відсутність у позивача транспортних документів не свідчить про те, що відвантаження товару не відбувалося. Враховуючи особливості поставки, а також факт оплати цих товарів кінцевим покупцем на рахунок Товариства, відсутні будь-які обґрунтовані підстави стверджувати, що поставка товарів від ТОВ «Ділайта» до Товариства не відбулася.
Оскільки інших висновків щодо правовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Ділайла» в Акті перевірки не наведено, колегія суддів вважає висновок ГУ ДПС у м.Києві про завищення Товариством податкового кредиту з ПДВ за операціями з ТОВ «Ділайла» необґрунтованим. 
Щодо правовідносин позивача з контрагентами ТОВ «Адоніс», ТОВ «АльфаССС»,ТОВ «Класика Комфорту», ТОВ «Капінвестбуд», колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2019 між позивачем та ТОВ «АльфаССС» укладено ряд договорів будівельного підряду, а саме:
- №05/06-19/2, відповідно до якого контрагент зобов`язується виконати роботи з реконструкції об`єктів Київського зоологічного парку загальнодержавного значення за адресою: проспект Перемоги, 32 в Шевченківському районі м. Києва, перша черга будівництва, будівля №2, південна група, павільйон кас, 3пк (1, 3, 2). Ціна договору складала 983 604 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем за актом №1 приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за липень 2019 року. Позивачем прийняті роботи у свого субпідрядника у повному обсязі, однак у процесі передачі їх замовнику – ТОВ «Класики Комфорту», за договором будівельного підряду №03/06-19/5 від 03.06.2019 були виявлені недоліки. В результаті між позивачем і ТОВ «Класика Комфорту» виник спір і роботи не були прийняті ТОВ «Класика Комфорту»;
-№05/06-19/3, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з капітального ремонту з термосанацією фасаду головного корпусу Київського міського пологового будинку. Ціна договору складала 2 800 000 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за липень 2019 року; 
-№05/06-19/4, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з підготовки будівельних майданчиків. Ціна договору складала 1 567 040 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем, що підтверджується актами: акт №2 приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за липень 2019 року; акт №1 приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за липень 2019 року. Роботи за зазначеним вище договором були виконані і прийняті позивачем;
-№05/06-19/5, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з капітального ремонту приміщень ЗОШ та ДНЗ міста Києва. Ціна договору складала 1 324 356 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем, що підтверджується актами: акт №1 приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за липень 2019 року; акт №2 приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за липень 2019 року;
-№05/06-19/1, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з улаштування буроін`єкційних паль (орієнтовний об`єм 470 м. куб) у кількості 309 штук. Зазначені роботи були прийняті позивачем, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в від 16.07.2019.
У всіх зазначених вище договорах позивач виступав підрядником відповідно до договорів підряду укладених з ТОВ «Класика Комфорту».
Результати робіт були передані ТОВ «Класика Комфорту», що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт.
Також 05.06.2019 між позивачем та ТОВ «ТД АДОНІС» укладено договори будівельних підрядів, а саме:
- №05/06-19/1, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з капітального ремонту фасаду у закладі дошкільної освіти №774 за адресою: вул. Архітектора Вербицького, 9, Дарницького району міста Києва. Ціна договору складала 962 007,05 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем та передані ТОВ «Класика Комфорту», що підтверджується відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт.
-№05/06-19/2, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з термомодернізації гімназії №267 за адресою: вул. Архітектора Вербицького, 7-А, Дарницького району міста Києва. Ціна договору складала 1 652 307 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем та в подальшому передані ТОВ «Класика Комфорту» за договором будівельного підряду №03/06-19/2 від 03.06.2019, що підтверджується відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт.
-№05/06-19/3, відповідно до якого контрагент зобов`язувався виконати роботи з ремонту системи опалення та гарячого водопостачання Пролетарського ВУПЗГ. Ціна договору складала 725 300 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем та в подальшому передані ТОВ «Класика Комфорту» за договором будівельного підряду №03/06-19/3 від 03.06.2019, що підтверджується відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт.
- №05/06-19/4, відповідно до якого контрагент зобов`язувавсяся виконати роботи з капітального ремонту з термосанацією фасаду головного корпусу Київського міського пологового будинку. Ціна договору складала 2 660 385,95 гривень з урахуванням ПДВ. Вказані роботи були прийняті позивачем та передані ТОВ «Класика Комфорту» за договором будівельного підряду, що підтверджується відповідними Актами приймання виконаних будівельних робіт.
В Акті перевірки контролюючий орган вказав, що по вказаним контрагентам у позивача обліковується заборгованість, яка є простроченою. 
Враховуючи вказані обставини контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2022 року на суму 2 327 112 грн.
Як вбачається з акту перевірки від 12.10.2022 ГУ ДПС у м. Києві при розрахунку строку позовної давності за операціями позивача зі своїми контрагентами виходило виключно з дат первинних документів, які свідчили про передачу Товариству відповідних товарів або робіт (акти форми КБ-2 або видаткові накладні).
З приводу вказаних висновків контролюючого органу колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Законом № 540-IX від 30.03.2020 розділ “Прикінцеві та перехідні положення” ЦК України було доповнено п.12 де зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабміну №211 від 11.03.2020 року, з 12.03.2020 на території України встановлений карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. В подальшому тривалість карантину продовжувалася і тривала на час виникнення спірних правовідносин відповідно до Постанови Кабміну №1236 від 09.12.2020.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що за всіма вимогами, за якими закінчення строку позовної давності припадає на період з 12.03.2020, строк позовної давності ще не закінчився, а отже заборгованість позивача перед контрагентами не є безнадійною.
Оскільки станом на момент проведення перевірки не сплинув строк дії карантину, встановлений Постановою Кабміну №211 від 11.03.2020 року, тому висновки відповідача, викладені в Акті перевірки від 12.10.2022 стосовно безнадійності заборгованості позивача перед контрагентами у зв`язку зі спливом строків позовної давності, є необґрунтованими.
Щодо висновків наведених контролюючим органом в листі від 11.11.2022, колегія суддів зазначає наступне.
В Листі відповідач вказав про фіктивність господарських операцій з поставки товарів від ТОВ «Класика Комфорту» до позивача за договором № 79 від 12.08.2019. 
Судом встановлено, що договір між ТОВ «Класика Комфорту» та позивачем не укладався. Договір з такими реквізитами укладений між позивачем та ТОВ «Ділайта». 
У позовній заяві позивач зазначав, що більшість товарів та робіт, які були придбані за видатковими накладними, що вказані в листі від 11.11.2022, позивач реалізував своїм покупцям, або використав при виконанні робіт за договорами підряду.
Так судом встановлено, що позивач для виконання робіт в рамках договорів зі своїми замовниками замовив у ТОВ «КАПІНВЕСТБУД» роботи з виготовлення та монтажу металевих кріплень.
Передачу вказаних робіт від ТОВ «КАПІНВЕСТБУД» сторони оформили видатковою накладною №14 від 03.09.2018. 
Для оплати цих робіт ТОВ «КАПІНВЕСТБУД» виставило позивачу рахунок №13 від 03.09.2018. У зв`язку з відсутністю достатньої кількості коштів вказані роботи не були оплачені.
Всі ці роботи в подальшому були передані замовникам позивача в рамках договорів, зазначених вище.
У листі від 11.11.2022 відповідач дійшов висновку, що господарські відносини позивача з контрагентами: ТОВ «КАПІНВЕСТБУД», ТОВ «КЛАСИКА КОМФОРТУ», ТОВ «ТД АДОНІС», ТОВ «АЛЬФА ССС», є фіктивними.
При цьому в Акті перевірки від 12.10.2022 контролюючий орган вказав про фіктивність операцій з придбання товарів позивачем у ТОВ «ДІЛАЙТА» за договором постачання №79 від 12.08.2019 та видатковими накладними №64, 65, 66, 67, 68, 69, 70 та 71 до нього.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження факту придбання позивачем товару (продукції) та робіт у контрагентів позивачем надано договори, специфікації, видаткові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, платіжні доручення.
Усі надані позивачем первинні документи містять всі необхідні складові, які надають можливість ідентифікувати обсяги поставок товару, необхідну номенклатуру, часові межі їх здійснення та співставити зазначені в них відомості з відомостями, наведеними в інших первинних документах, що відповідають договорам.
Під час судового розгляду справи контролюючим органом не було наведено будь-яких переконливих доводів та не надано належних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність саме позивача, як платника податків.
Переважна більшість доводів, покладених апелянтом в основу апеляційної скарги, ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних встановлених обставинах, які б давали змогу їх перевірити та здійснити відповідну оцінку. Відповідач не навів зауважень до змісту і форми наданих під час перевірки первинних документів з контрагентами. Окрім того, висновки акту перевірки не спростовують фактичного руху активів позивача за договірними відносинами зі зазначеними контрагентами.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції доводи, викладені в акті перевірки та листі від 11.11.2022 спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути достатніми доказами неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами. Окремо слід зазначити, що згідно із п. 86.1 ст.86 ПК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу 1 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.7 ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/ або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.
Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З 01 січня 2021 року пункт 86.7 Податкового кодексу України почав діяти у новій редакції, а саме, його доповнено підпунктом 86.7.4 у якому вже містився абзац такого змісту: "За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки".
Тому лист ГУ ДПС у м. Києві вих. №300/1/26-15-07-04-05 від 10.11.2020 не міг бути "невід`ємною частиною акта", як про це в ньому зазначено.
Приписами Наказу Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 26.10.2015 за №1300/27745, затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з абз. 4,5 розділу II Порядку №727, в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Згідно абз. 2 п. 4 розділу III Порядку №727, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;
у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;
у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;
у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.
Так, поняття "технічна помилка" визначена п.п. 14.1.182-1 ст. 14 ПК України, згідно з яким технічною помилкою є будь-яка помилка, вада або дефект у роботі складових частин електронного кабінету або кваліфікованого електронного підпису чи печатки, що призводить до невідповідності методології та/або алгоритмів роботи електронного кабінету та не є методологічною помилкою.
Відповідно до п. 2 Порядку №727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
В акті (довідці) документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних (ч.4 п.6 в розділі «Основні вимоги до оформлення документальних перевірок» Порядку №727).
Пунктом п. 78.8 ст. 78 ПК України визначено, що порядок оформлення документальної позапланової перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу, де визначено, що за результатами документальної позапланової перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку.
У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта або довідки про результати перевірки або неможливості його вручення та підписання у зв`язку з відсутністю платника податків або його законних представників за місцезнаходженням такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених у цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт.
Водночас, станом на момент виникнення спірних правовідносин ані Податковий кодекс України, ані Порядок оформлення результатів документальних перевірок не передбачали можливості вносити уточнення до акту перевірки окремим листом, що фактично вказує на встановлення нових порушень, не зафіксованих актом перевірки, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 22.11.2016 у справі №К/800/9095/16.
Враховуючи наведені вище обставини у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 17.11.2022 №00327630702 та №00327620702.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 24.06.2026.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.В. Безименна

Є.О.Сорочко