УХВАЛА

11 травня 2026 року 
м. Київ 

справа № 260/4697/24
адміністративне провадження № К/990/17938/26 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В., перевірив касаційну скаргу Закарпатського окружного адміністративного суду на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №260/4697/24 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Закарпатського окружного адміністративного суду щодо відмови у нарахуванні та виплаті судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року обчисленої, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн;
- зобов`язати Закарпатський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року, а саме в сумі 2270 грн, а також: регіональний коефіцієнт у розмірі 1,1, щомісячних доплат за вислугу років, в розмірі 50% від посадового окладу, та за перебування на адміністративній посаді, в розмірі 10 % від посадового окладу, та допомоги на оздоровлення за 2021 рік, в розмірі одного посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року;
- зобов`язати Закарпатський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2022 року, а саме в сумі 2481 грн, а також: регіональний коефіцієнт у розмірі 1,1, щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, та за перебування на адміністративній посаді в період до 05 травня 2022 року, в розмірі 10 % від посадового окладу, та допомоги на оздоровлення за 2022 рік, в розмірі одного посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року;
- зобов`язати Закарпатський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, а саме в сумі 2684 грн, а також: регіональний коефіцієнт у розмірі 1,1, щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, та допомоги на оздоровлення за 2023 рік, в розмірі одного посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року;
- зобов`язати Закарпатський окружний адміністративний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 на підставі частин другої, третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року, а саме в сумі 3028 грн, а також: регіональний коефіцієнт у розмірі 1,1, щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, та допомоги на оздоровлення за 2024 рік, в розмірі одного посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 січня 2024 року по 17 липня 2024 році (день звернення до суду з позовною заявою);
- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Закарпатського окружного адміністративного суду у повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 17 липня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 грн, у 2022 році - 2481,00 грн, у 2023 році - 2684,00 грн., у 2024 році 3028,00 грн.
- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Закарпатський окружний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року та з 01 січня 2024 року по 18 липня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році - 2270,00 грн, у 2022 році - 2481,00 грн, у 2023 році - 2684,00 грн., у 2024 році 3028,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Закарпатського окружного адміністративного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, доплати за вислугу років, в розмірі 50% від посадового окладу, щомісячної доплати за перебування на адміністративній посаді, в розмірі 10 % від посадового окладу судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 18 квітня 2024 року по 18 липня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 грн, з 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн, та з 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн.
Зобов`язано Державну судову адміністрацію України забезпечити Закарпатський окружний адміністративний суд бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, доплати за вислугу років, в розмірі 50% від посадового окладу, щомісячної доплати за перебування на адміністративній посаді, в розмірі 10 % від посадового окладу судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 18 квітня 2024 року по 18 липня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 грн, з 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн, та з 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн.
Визнано протиправними дії Закарпатського окружного адміністративного суду щодо нарахування та виплати судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, доплати за вислугу років, в розмірі 50% від посадового окладу, щомісячної доплати за перебування на адміністративній посаді, в розмірі 10 % від посадового окладу за період з 01 січня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 18 квітня 2024 року по 18 липня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, в розмірі 2102,00 грн.
Зобов`язано Закарпатський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення, доплату за вислугу років, в розмірі 50% від посадового окладу, щомісячну доплату за перебування на адміністративній посаді, в розмірі 10 % від посадового окладу за період з 01 січня 2021 року по 18 липня 2022 року та з 18 квітня 2024 року по 18 липня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 грн, з 01 січня 2022 року в розмірі 2481,00 грн, та з 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 грн, із урахуванням виплачених сум та з проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.
21 квітня 2026 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна скарга Закарпатського окружного адміністративного суду на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №260/4697/24. Скаржник просить скасувати оскаржувані рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстави касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Слід зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України у касаційній скарзі має бути зазначено норму права, яку, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку Верховного Суду щодо її застосування; сам висновок суду апеляційної інстанції, який суперечить позиції Верховного Суду; висновок Верховного Суду щодо застосування цієї ж норми права; а також наведено обґрунтування подібності правовідносин у справах.
При цьому Верховний Суд наголошує, що підставою касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, а не посилання на окремі фрагменти мотивувальної частини постанови Верховного Суду чи незгода скаржника із висновками судів попередніх інстанцій.
Однак подана касаційна скарга таким вимогам не відповідає.
Так, скаржник, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, фактично цитує окремі висновки цієї постанови та висловлює незгоду із висновками судів попередніх інстанцій щодо визначення розміру суддівської винагороди, проте не зазначає належного обґрунтування того, яку саме норму права суд апеляційної інстанції застосував без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування цієї норми.
Разом з тим зміст касаційної скарги не містить належного обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі №240/9028/24.
Наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до викладення міркувань скаржника щодо застосування положень бюджетного законодавства та переоцінки висновків судів попередніх інстанцій по суті спору, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
З огляду на викладене Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Крім того, доводи касаційної скарги щодо помилкового розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не дають підстав для висновку про наявність випадку, передбаченого підпунктом «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу, що сама по собі обставина розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не свідчить про помилкове віднесення справи до категорії справ незначної складності у розумінні наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Із ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року вбачається, що суд першої інстанції відкрив провадження у справі та визначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, врахувавши значення справи для сторін, категорію спору, характер спірних правовідносин, обсяг доказів та інші обставини справи, при цьому окремого висновку про віднесення справи до категорії справ незначної складності суд не формулював. 
Посилання скаржника на те, що позивач обіймає посаду судді та є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», саме по собі не свідчить про наявність безумовних підстав для розгляду цієї справи виключно за правилами загального позовного провадження.
Крім того, положення статті 257 КАС України не містять імперативної заборони щодо розгляду спорів цієї категорії у порядку спрощеного позовного провадження, а наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди скаржника з обраним судом процесуальним порядком розгляду справи.
За таких обставин наведене скаржником обґрунтування не свідчить про наявність передбачених процесуальним законом підстав для касаційного перегляду судових рішень у цій справі.
Інших підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, скаржником не зазначено.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження. 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить належно обґрунтованих підстав касаційного оскарження. 
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України, 
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу Закарпатського окружного адміністративного суду на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у справі №260/4697/24 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали направити скаржнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний кабінет" (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Кашпур