ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

12 травня 2026 року 	Справа № 160/1682/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Голобутовського Р.З. 	 	
за участі: секретаря судового засідання	 Омельченко А.І.,	 	
представника позивача представника відповідача 	Ратушного В.В., Пашко Є.О.,	 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» (далі – позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.10.2025 №0554250702 форма «Р»;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.10.2025 №0554290702 форма «ПН»;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.10.2025 №0554280702 форма «Р»;
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0002503-1305-0436 від 16.01.2026;
- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №0002503-1305-0436 від 16.01.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, зазначаючи наступне. Мінімальна сума орендного платежу використовується для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, та не може застосовуватись під час визначення сум доходів або витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств. Таким чином, позивачем не було занижено дохід в частині безоплатно отриманих послуг оренди на загальну суму 20 248 грн. ТОВ «Марінекс ЛТД» має господарські відносини з ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» з надання у розпорядження ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» найманих робітників для участі у виробничому процесі, керуванні виробництвом або для виконання цих функцій, пов`язаних з господарською діяльністю ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ». ТОВ «Марінекс ЛТД» не надавав позивачу власних працівників, а залучав для виконання договорів надання персоналу найманих працівників третьої особи, а саме, «Marinex LTD» (код ІБК 119611) У зв`язку із цим, є безпідставними висновки акту перевірки про нереальність господарських операцій з ТОВ «Марінекс ЛТД» з посиланням на відсутність у цього суб`єкта господарювання власного персоналу та неподання ним звітність за формою 1-ДФ. ТОВ «Марінекс ЛТД» (код ЄДРПОУ 42561494) з 29.10.2018 внесений до переліку суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб`єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців за №1411, згідно відомостям, що містяться на офіційному веб-сайті Державної служби зайнятості. Позивач зазначає, що навіть у разі можливої протиправної діяльності ТОВ «Марінекс ЛТД» негативних фінансових та податкових наслідків має зазнавати саме даний суб`єкт господарювання, а не ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ», який є сумлінним платником податків та не причетний до будь-якої протиправної діяльності інших суб`єктів господарювання. Окремо варто наголосити, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не було приділено належної уваги умовам укладених договорів між ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» та ТОВ «Марінекс ЛТД», якими взагалі не передбачено будь-якого обов`язку з контролю за діяльністю ТОВ «Марінекс ЛТД». У свою чергу, ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» неодноразово наголошувало та наголошує на повному виконанні договірних зобов`язань даним контрагентом, що підтверджено й первинними документами, наданими до перевірки фахівцям податкового органу. Ставлячи під сумнів реальність взаємовідносин з ТОВ «Марінекс ЛТД», Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не було встановлено жодного факту, який би свідчив про те, що наданий у розпорядження персонал не був залучений до здійснення господарської діяльності ТОВ «Текстиль Рітейл». На думку позивача, висновки документальної планової виїзної перевірки про нереальний характер господарських операцій з ТОВ «Марінекс ЛТД» суперечать матеріалам фактичних перевірок. Враховуючи вище викладене, податкове повідомлення-рішення від 07.10.2025 №0554250702 є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню. Також, позивачем зазначено, що для виробництва однієї номенклатури можуть використовуватися різні тканини, що не свідчить про фіктивність чи нереальність операцій, а лише про гнучкість виробничого процесу, в різні часи продукція мала різний склад. Усі операції підтверджені належно оформленими документами і були надані Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області, що зафіксовано в акті перевірки. Під час податкової перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не було встановлено жодних реальних фактів списання сировини (тканини) ТОВ «Текстиль Рітейл» без підтверджуючих документів щодо необхідності її використання для виробництва, зокрема, не було встановлено витрат іншого матеріалу для виготовлення продукції, вказаної в акті перевірки. Враховуючи протиправність податкового повідомлення-рішення від 07.10.2025 №0554280702, яким встановлено порушення п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань на суму 687852,00 грн., то і податкове повідомлення-рішення від 07.10.2025 №0554290702 також має бути скасовано, адже у ТОВ «Текстиль Рітейл» не було обов`язку складання та реєстрації податкових накладних на вказану суму. З огляду на протиправність спірних податкових повідомлень-рішень, податкова вимога №0002503-Г305-0436 від 16.01.2026 та рішення про опис майна у податкову заставу №0002503-1305-0436 від 16.01.2026 також є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.03.2026 о 10:40.
13.02.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що в ході проведення перевірки ТОВ «Текстиль рітейл» встановлено, що для ведення господарської діяльності приймало у строкове платне використання під офісні нежитлові приміщення загальною площею 331,5 метрів квадратних за адресою: 49055, м. Дніпро, вул. Титова (вул. Незалежності), буд.19-А, приміщення, які орендують у фізичної особи ОСОБА_1 та сплачувало орендну плату згідно договору оренди нежитлового приміщення №1-2016 від 23.05.2016 та додаткової угоди №5 від 31.01.2018, згідно договору оренди нежитлового приміщення №24/04/2019 ОФ6 від 24.04.2019 в наступних розмірах: 2019 рік – з січня 2019 року по грудень 2019 року в сумі 13400,00 грн на місяць, 160800,00 грн на рік. Під час визначення мінімальної вартості місячної оренди слід керуватись переліком вулиць, площ та інших найменувань м. Дніпра по зонах, затверджених вищевказаними рішеннями міської ради. Рішеннями Дніпровської міської Ради встановлена мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб на 2019 рік рішення №5/39 від 19.12.2018). Під час визначення мінімальної вартості місячної оренди слід керуватись переліком вулиць, площ та інших найменувань м. Дніпропетровська по поясам, затверджених рішенням міської ради від 26.12.2012 №6/30. Відповідно до цього рішення орендуєма площа ТОВ «Текстиль рітейл» знаходиться у II поясі (інша комерційна діяльність), та сума за один квадратний метр складала 2019 рік – 87,92 грн. за 1 квадратний метр. У 2019 році сума орендної плати склала 329497,74 грн. (невірно застосована ставка, замість норми 87,92 грн. за 1 кв.м нараховано 82,83 грн.) або на 20248,02 грн. менше ніж встановлена мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра. Відповідно до наданих до перевірки договорів про повну матеріальну відповідальність працівника (укладені з кожним працівником), розподілу витрат (Аутстафінг - роздріб) на конкретний магазин, Додатку 1 до акту прийому – передачі наданих послуг, в яких зазначено лише ПІБ, посада та період, відсутні ІПН працівників. У зв`язку з чим, не має можливості ідентифікувати осіб, які працювали у ТОВ «Текстиль рітейл» та відповідно були матеріально відповідальними. Факт перебування у трудових відносинах найманих працівників, які працювали у ТОВ «Текстиль рітейл», з ТзОВ Марінекс ЛТД», код ІБК 119611, не підтверджено документально. Первинні документи, які стали підставою для формування витрат по взаємовідносинах з ТОВ «Марінекс ЛТД» (код 42561494), виписані контрагентами, які фактично не здійснював господарські операції на адресу ТОВ «Текстиль рітейл», а оформив їх придбання у підприємств, по яких встановлено відсутність відповідного персоналу, майна та інших матеріальних ресурсів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до складу витрат є безпідставними. Підприємством проведено списання сировини без підтверджуючих документів щодо необхідності її використання обсягом 3439264,49 грн. для виробництва наступних номенклатур одягу та білизни: HELENA 6602/051, HELENA 5508/050, HELENA 6007/051, SAVANNA 4328/050, FLORENCE 5507/050, VOYAGE 6601/220 WARMLY TOUCH 5809/150, HELENA 6031/050, SOFT WINTER 5509/080, HELENA 5003/051, SILK BLOOM 7332/050, ROYAL SILK SKIRT 8503/050, SAKURA 5603/050 , FLORENCE 8018/050, HELENA 8005/050, ROYAL SILK 4329/050, FLEECE FLOW 5807/210, HELENA 7310/051, SAKURA 5009/051, SAVANNA SKIRT 8503/050, STREET STYLE 4424/160, SAKURA 6032/051, HELENA 7214/051, HELENA 5602/050, HELENA 7215/050, HELENA 8013/051, HELENA 5602/050, HELENA 8005/050, HELENA 7212/051. Тобто, ТОВ «Текстиль рітейл» не підтверджено використання у господарській сировини на суму 3439264,49 грн. Перевіркою встановлено, що податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 687852 грн. по операціям зі списання сиробини (тканина) ТОВ «Текстиль рітейл» не нараховано. Податкові накладні не виписано та не зареєстровано в ЄРПН. З огляду на правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, податкова вимога №0002503-Г305-0436 від 16.01.2026 та рішення про опис майна у податкову заставу №0002503-1305-0436 від 16.01.2026 також є такими, що прийняті у відповідності до вимог діючого законодавства.
09.03.2026 представником позивача подані пояснення, в яких викладено правову позицію, аналогічну доводам, зазначеним в позовній заяві. 
10.03.2026 представником позивача подані додаткові пояснення, в яких зазначено, що жодний нормативно-правовий акт не кваліфікує різницю між договірною орендною платою та умовно розрахованим «мінімальним» платежем як дохід орендаря. Ця різниця не є реальним отриманням активу підприємством. Таким чином, відсутній сам факт господарської операції, яка б призвела до збільшення активу або зменшення зобов`язань позивача в розумінні П(С)БО 15. Принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України) дозволяє сторонам вільно погоджувати умови, зокрема й розмір орендної плати. Позивач та орендодавець ОСОБА_1 погодили ціну 13400 грн/міс, ця ціна є договірною. Втручання податкового органу шляхом штучного збільшення бази оподаткування прибутку на основі розрахункових величин, встановлених для інших цілей, є неправомірним. Пунктом 2.2.6 Договору надання персоналу, укладеного з ТОВ «Марінекс», передбачено, що Виконавець має право без узгодження із Клієнтом залучати для виконання цього договору третіх осіб, зокрема наданих у розпорядження Клієнта найманих робітників «Marinex LTD» (код ІБК 119611). ТОВ «Текстиль Рітейл» не перебуває з працівниками у трудових відносинах, не нараховує та не виплачує їм заробітну плату. Відтак, обов`язок зберігати та надавати перевіряючим персональні дані (зокрема, ІПН) осіб, з якими немає трудових відносин, у Позивача відсутній. Сама по собі відсутність ІПН у додатках до актів, за наявності ПІБ, посади та періоду роботи, не є доказом нереальності господарської операції. Податковий орган не є експертним органом у галузі технології легкої промисловості, не має належних знань про особливості технологічного процесу пошиття одягу. Він не уповноважений встановлювати, які саме матеріали, в якій кількості, в якій комбінації та в якій послідовності мають використовуватися для виробництва конкретного артикулу одягу.
В підготовче засідання, призначене на 10.03.2026, з`явились представники сторін. Судом відкладено підготовче засідання на 24.03.2026.
23.03.2026 представником відповідача подані додаткові пояснення, в яких зазначено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області з 13.08.2025 по 22.08.2025 року проведено фактичну перевірку ГО Магазин Giulia за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпро, Шевченківський район, бульвар Зоряний 1а, за наслідками якої складено акт фактичної перевірки від 22.08.2025 №3680/04/36/07/Ж5/О7/08/РРО/40255148 Акт документальної планової перевірки ТОВ «Текстиль рітейл», на підставі якого були винесені оскаржувані у справі №160/1682/26 податкові повідомлення- рішення, було складено за період з 01.10.2018 по 31.03.2025, тобто період серпень 2025 року актом планової перевірки не охоплюється. Крім того, в ході проведення фактичних перевірок нереальність здійснюваних господарських операцій встановлюватись не може. ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулось до ГУ ДПС у Черкаській області листом від 19.09.2025 з проханням провести зустрічну звірку ТОВ «Текстиль Рітейл» та ТОВ «МАРІНЕКС ЛТД». Водночас листом від 10.03.2026 №490/7/23-00-07-05 ГУ ДПС у Черкаській області повідомлено про неможливість проведення перевірки, оскільки за податковою адресою ТОВ «Марінекс ЛТД» не встановлено посадових осіб та (або) його законних представників, а також зовнішніх ознак здійснення підприємницької діяльності.
В підготовче засідання, призначене на 24.03.2026, з`явились представники сторін. Судом закрито підготовче провадження у справі та перейдено до розгляду справи по суті в судовому засіданні. Судом оголошено перерву до 21.04.2026.
16.04.2026 відповідачем подані до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено взаємовідносин ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» з ТОВ «МАРІНЕКС ЛТД» (код ЄДРПОУ 42561494), в частині придбання послуг аутстафінгу (послуги з надання у розпорядження найманих робітників) всього на суму 194486932,74 грн. без ПДВ, на підставі укладених договорів надання персоналу від 12.11.2018, від 01.07.2019, від 31.10.2022. Позивачем надано до суду додатки до актів прийому - передачі наданих послу за 2019-2025 роки, в яких зазначено лише ПІБ осіб, посаду та період. Акти не містять РНОКПП осіб або їх паспортні дані, які б давали змогу ідентифікувати цих осіб. Окрім цього, відповідно до наданих до перевірки договорів про повну матеріальну відповідальність працівника (укладені з кожним працівником), розподілу витрат (Аутстафінг - роздріб) на конкретний магазин, додатку 1 до акту прийому – передачі наданих послуг, в яких зазначено лише ПІБ, посада та період, відсутні ІПН працівників. У зв`язку з чим, не має можливості ідентифікувати осіб, які працювали у ТОВ «Текстиль рітейл» та відповідно були матеріально відповідальними. Відповідачем викладені заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу.
21.04.2026 представником позивача подані додаткові пояснення, в яких вказано, що наявність персоналу та факт виконання ним функцій у магазинах Позивача підтверджується рішеннями судів, ухвалених за результатами оскарження перевірок ГУ Держпраці у Дніпропетровській області (2019-2020 роки) та актами фактичних перевірок ДПС (від 25.08.2025) (зокрема, по об`єктах у ТРЦ «Дафі» та ТРЦ «Мост-сіті»). За результатами аналізу цих же правовідносин ГУ Держпраці у Дніпропетровській області ухвалила рішення про відсутність порушень законодавства про працю. Вказано про порушення процедури оформлення акту перевірки.
В судове засідання, призначене на 21.04.2026, прибули представники сторін. Судом відкладено розгляд справи по суті на 12.05.2026.
24.04.2026 представником відповідача подані до суду пояснення щодо обставин підписання акту перевірки.
11.05.2026 представником позивача подано до суду клопотання про врахування спливу строків, визначених статтею 102 ПК України, та застосування наслідків незаконності заходів стягнення податкового боргу.
В судове засідання, призначене на 12.05.2026, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» (код ЄДРПОУ 40255148) зареєстровано 04.02.2016, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Дніпровська державна податкова інспекція.
Видами діяльності за КВЕД є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 14.11 Виробництво одягу зі шкіри; 14.12 Виробництво робочого одягу; 14.13 Виробництво іншого верхнього одягу; 14.14 Виробництво спіднього одягу; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 14.39 Виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність; 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям; 46.45 Оптова торгівля парфумними та косметичними товарами; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 82.11 Надання комбінованих офісних адміністративних послуг.
На підставі направлень виданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.07.2025 №7672, №7673, №7674, №7675, від 07.08.2025 №8048, №8032, №8033, №8034, №8035, №8036, №8037, №8038, №8039, №8040, №8041, №8042, №8043, №8044, №8045, №8046, №8047, №8049, №8050, №8051, №8052, від 08.08.2025 №8164, №8165, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, п. 2 ч. 1 ст.13 розділу IV, п.п. 92 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану - графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2025 рік, на підставі наказів ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 02.07.2025 №4319-п та від 01.08.2025 №4874-п з 21.07.2025 призначено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Текстиль Рітейл» за період з 01.10.2018 по 31.03.2025 тривалістю 10 робочих днів.
За результатами перевірки складено акт від 15.08.2025 №3555/04-36-07-02/40255148, яким встановлені порушення:
1. п. 5 П(С)БО 15, п. 7 П(С)БО 16, п. 44.1 та п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 35011293 грн., у т.ч.: - за 2019 рік на суму 2197993 грн., - за 2020 рік на суму 3562052 грн., - за 2021 рік на суму 4224483 грн., - за 2022 рік на суму 4046185 грн., - за 2023 рік на суму 8085398 грн., - за 2024 рік на суму 10121872 грн., - за І квартал 2025 року на суму 2773310 грн;
2. п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість всього на суму 687852 грн., у т.ч.: - за грудень 2021 року на суму 30844 грн.; - за грудень 2022 року на суму 123926 грн.; - за грудень 2023 року на суму 269719 грн.; - за грудень 2024 року на суму 263363 грн;
3. п. 201.1 ст. 201, абз. 4 пп. 201.10 ст. 201, п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в частині нездійснення ТОВ «Текстиль рітейл» реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; штрафна санкція складає 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень 
4. пп. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 п. 167.2 ст. 167, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 176.2, ст. 176 ПК України №2755-VI TOB «Текстиль рітейл» - несвоєчасне нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 3358,20 грн., в т.ч. від надання майна в оренду в сумі 3358,20 грн;
5. пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 1.4, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ №2755-VI TOB «Текстиль рітейл» - не нарахування та не перерахування до бюджету військового збору в сумі 279,84 грн., в т.ч. з доходу платника податку від надання майна в оренду в сумі 279,84 грн.;
6. п. 176.2 ст. 176 ПК України та розділу 3 Порядку №4 підприємство надало до податкових органів звіти за формою 1ДФ 1-4 кв. 2019 року з недостовірними відомостями про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків та сум ПДФО, які підлягають нарахуванню та сплаті з сум нарахованих та виплачених доходів на користь фізичних осіб.
На підставі акту перевірки від 15.08.2025 №3555/04-36-07-02/40255148, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 07.10.2025 за №0554250702 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на суму 41817482,50 грн, з яких за податковими зобов`язаннями 35 011 293 грн. та штрафними санкціями 6806189,50 грн;
- від 07.10.2025 за №0554290702 форми «ПН», яким накладено штраф з податку на додану вартість на суму 13600 грн;
- від 07.10.2025 за №0554280702 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 859815 грн, з яких за податковими зобов`язаннями 687 852 грн. та штрафними санкціями 171963 грн.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скаргу до ДПС України, рішенням якої від 18.12.2025 №36150/16/99-00-06-01-01-06 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу – без задоволення.
16.01.2026 ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформовано податкову вимогу №0002503-1305-0436 на суму 42687897,50 грн та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №0002503-1305-0436.
Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На сторінці 11 акту перевірки податковим органом вказано, що в ході проведення перевірки ТОВ «Текстиль рітейл» встановлено, що для ведення господарської діяльності приймало у строкове платне використання під офісні нежитлові приміщення загальною площею 331,5 метрів квадратних за адресою: 49055, м. Дніпро, вул. Титова (вул. Незалежності), буд. 19-А, приміщення, які орендують у фізичної особи ОСОБА_1 та сплачувало орендну плату згідно договору оренди нежитлового приміщення №1-2016 від 23.05.2016 та додаткової угоди №5 від 31.01.2018, згідно договору оренди нежитлового приміщення №24/04/2019 ОФ6 від 24.04.2019 в наступних розмірах: 2019 рік – з січня 2019 року по грудень 2019 року в сумі 13400,00 грн на місяць, 160800,00 грн на рік. Під час визначення мінімальної вартості місячної оренди слід керуватись переліком вулиць, площ та інших найменувань м. Дніпра по зонах, затверджених вищевказаними рішеннями міської ради. Рішеннями Дніпровської міської ради встановлена мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб на 2019 рік рішення №5/39 від 19.12.2018).
Судом встановлено, що 23.05.2016 між ТОВ «Текстиль рітейл» (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення №1-2016, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати 331,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 19 А, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування зазначене приміщення (надалі іменується «Об`єкт оренди»), та сплачувати Орендодавцеві орендну плату. Об`єкт оренди позначено на схемі поверху будівлі, яка є невід`ємним додатком до цього Договору.
Відповідно до п. 2.1 договору предмет оренди надається орендарю для використання під офісні приміщення.
Згідно з п. 4.1 договір набирає чинності з 23.05.2016 та діє 35 місяців, а в частині виконання грошових зобов`язань до повного їх виконання.
24.04.2019 між ТОВ «Текстиль рітейл» (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення №24/04/2019 ОФ, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати 331,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 19 А, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування зазначене приміщення (надалі іменується «Об`єкт оренди»), та сплачувати Орендодавцеві орендну плату. 
Відповідно до п. 2.1 договору предмет оренди надається орендарю для використання під офісні приміщення.
Згідно з п. 4.1 договір набирає чинності з 24.04.2019 та діє до 31.12.2019, а в частині виконання грошових зобов`язань до повного їх виконання.
Пунктами 5.1 та 5.2 договору встановлено, що вартість орендної плати становить 13 400 грн, орендна плата нараховується щомісячно.
На виконання умов договору ТОВ «Текстиль рітейл» (орендар) та ОСОБА_1 (орендодавець) складені акти наданих послуг: №1 від 31.01.2019, №2 від 28.02.2019, №3 від 31.03.2019, №4 від 30.04.2019, №5 від 31.05.2019, №6 від 30.06.2019, №7 від 31.07.2019, №8 від 31.08.2019, №9 від 30.09.2019, №10 від 31.10.2019, №11 від 30.11.2019, №12 від 31.12.2019 із визначною щомісячною сумою до сплати за оренду нежитлового приміщення по вул. Титова, буд. 19-А, м. Дніпро, в розмірі 13400 грн.
Відповідач стверджує, що під час визначення мінімальної вартості місячної оренди слід керуватись переліком вулиць, площ та інших найменувань м. Дніпра по зонах, затверджених вищевказаними рішеннями міської ради. 
Рішеннями Дніпровської міської Ради встановлена мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб на 2019 рік рішення №5/39 від 19.12.2018). 
Під час визначення мінімальної вартості місячної оренди слід керуватись переліком вулиць, площ та інших найменувань м. Дніпропетровська по поясам, затверджених рішенням міської ради від 26.12.2012 №6/30. 
Відповідно до цього рішення орендуєма площа ТОВ «Текстиль рітейл» знаходиться у II поясі (інша комерційна діяльність), та сума за один квадратний метр складала 2019 рік – 87,92 грн. за 1 квадратний метр.
Враховуючи вимоги пп. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 та пп. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170 ПК України у ТОВ «Текстиль рітейл» мінімальна вартість місячної оренди на період дії договору оренди мала бути наступною: у 2019 році за 331,50 кв. м. 29145,48 грн. на місяць або 349745,76 грн. на рік. 
Фактично ТОВ «Текстиль рітейл» розраховано суму орендної плати в розмірах: у 2019 році сума орендної плати склала 329497,74 грн. 
Таким чином, контролюючи орган дійшов висновку, що у 2019 році сума орендної плати склала 329497,74 грн (невірно застосована ставка, замість норми 87,92 грн. за 1 кв.м нараховано 82,83 грн) або на 20248,02 грн менше ніж встановлена мінімальна вартість місячної оренди одного квадратного метра.
Відповідно до пп. 170.1.2. п. 170.1 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об`єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.
При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.
Отже, Податковим кодексом України передбачено, що розмір орендної плати, зазначеної в договорі оренди має бути не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена органом місцевого самоврядування.
На виконання пп. 170.1.2. п. 170.1 ст. 170 ПК України Кабінетом Міністрів України затверджено постановою від 29.12.2010 №1253 Методику визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб.
Відповідно до цієї Методики орендарі (крім орендарів - фізичних осіб, що не є суб`єктами господарювання), які згідно з підпунктом 170.1.2 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України (2755-17) є податковими агентами платників податку - орендодавців, визначають під час нарахування доходу від надання в оренду (суборенду), житлового найму (піднайму) нерухомого майна (включаючи земельну ділянку, на якій розміщується нерухоме майно, присадибну ділянку), крім земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю (далі - оренда нерухомого майна), мінімальну суму орендного платежу за повний чи неповний місяць такої оренди.
Мінімальна сума орендного платежу за нерухоме майно визначається виходячи з мінімальної вартості місячної оренди 1 кв. метра загальної площі нерухомого майна.
Пункт 6 Методики містить норму, що якщо орган місцевого самоврядування не визначив мінімальної вартості місячної оренди 1 кв. метра загальної площі нерухомого майна чи не оприлюднив її до початку звітного податкового року у спосіб, найбільш доступний для жителів територіальної громади, об`єкт обкладення податком на доходи фізичних осіб визначається орендарем (крім орендарів - фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання) виходячи з розміру орендної плати, передбаченого в договорі оренди.
На офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради (https://dniprorada.gov.ua/uk/page/poshuk-prijnyatih-dokumentiv-dniprovskoi-miskoi-radi) 19.12.2018 опубліковано рішення №5/39 «Про затвердження мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб», відповідно до якого керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1253 «Про затвердження Методики визначення мінімальної суми орендного платежу за нерухоме майно фізичних осіб», відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.12.2018 №335 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України», у зв`язку з новими розрахунками мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб, згідно з листом департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради від 13.11.2018 вх. №8/6750 міська рада затвердила мінімальну вартість місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб у гривнях у залежності від функціонального використання і місцезнаходження об`єкта оренди.
В пункті 3 рішення рекомендовано податковим органам при здійсненні контролю за повнотою надходжень податку на доходи фізичних осіб від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування) керуватись цим рішенням.
Пунктом 4 рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з 01.01.2019.
Враховуючи встановлення органом місцевого самоврядування мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб, пункт 6 Методики №1253 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин в частині договірної вартості оренди нерухомого майна.
Відтак, позивач при укладенні договорів оренди нерухомого майна та сплати орендної плати мав враховувати встановлені на території м. Дніпра ставки мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна, встановлені рішенням Дніпровської міської ради від 19.12.2018 №5/39.
Загальна сума доходу підприємства визначається відповідно до вимог Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» зі змінами та доповненнями. 
Відповідно до п. 5 П(С)БО 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. 
Відповідно до п. 7 Положення (Стандарту) бухгпалтерського обліку №15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. 
До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від не операційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства. 
Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу. 
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи. 
Зважаючи на викладене, на порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, ТОВ «Текстиль рітейл» занижено дохід в частині безоплатно отриманих послуг оренди на загальну суму 20248 грн., в тому числі за 2019 рік на суму 20248 грн.
Відповідачем вірно встановлено порушення податкового законодавства ТОВ «Текстиль рітейл» в цій частині.
В ході проведення перевірки встановлено взаємовідносин ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» з ТОВ «МАРІНЕКС ЛТД» (код ЄДРПОУ 42561494), в частині придбання послуг аутстафінгу (послуги з надання у розпорядження найманих робітників) всього на суму 194 486 932,74 грн. без ПДВ, на підставі укладених Договорів надання персоналу від 12.11.2018, від 01.07.2019, від 31.10.2022, відповідно до яких: ТОВ «МАРІНЕКС ЛТД», код за ЄДРПОУ 42561494, іменоване надалі "Виконавець", і ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ», код за ЄДРПОУ 40255148, іменований надалі "Клієнт", уклали даний договір про нижченаведене: 
1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ 
1.1. Виконавець приймає на себе зобов`язання виконувати за заявкою Клієнта послуги з надання у розпорядження Клієнтові найманих робітників Виконавця (далі по тексту договору - працівники) для участі у виробничому процесі, керуванні виробництвом або для виконання інших функцій, пов`язаних з господарською діяльністю Клієнта, на умовах, визначених цим Договором. 
1.2. Кваліфікаційні вимоги до наданих робітників визначаються Клієнтом у письмовій заявці, що направляється їм на адресу Виконавця. 
2. ОБОВ`ЯЗКИ ТА ПРАВА СТОРІН 
2.1. Виконавець приймає на себе наступні зобов`язання: 
2.1.1. На підставі письмової заявки Клієнта Виконавець здійснює підбір і направлення у розпорядження Клієнта кваліфікованих працівників, кваліфікаційні параметри й стандарти яких обумовлені в заявці Клієнта. У випадку якщо після закінчення 7 (семи) робочих днів з моменту одержання заявки Виконавець не направить Клієнтові свої мотивовані зауваження за заявкою, заявка вважається прийнятою Виконавцем і підлягає виконанню відповідно до умов даного Договору.
2.1.2. Виконавець, по письмовому проханню Клієнта зобов`язаний надати останньому копії документів, що підтверджують кваліфікацію й досвід роботи наданих працівників. 
2.1.3. Виконавець несе відповідальність за виплату наданим працівникам винагороди й інших передбачених чинним Законодавством виплат. 
2.1.4. Розрахунок, нарахування й сплату податків, єдиного соціального внеску та інших обов`язкових платежів до бюджетів усіх рівнів, що нараховуються у зв`язку з виплатою наданим працівникам винагороди, здійснює Виконавець. Виконавець є податковим агентом відносно податку на доходи фізичних осіб та військовому збору по виплатах працівникам, виплачуваним безпосередньо Виконавцем. 
2.1.5. При надходженні від Клієнта вимоги про заміну працівника відповідно до п.2.4.2 цього Договору, Виконавець проводить таку заміну протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту надходження вимоги. Даний строк може бути збільшений Виконавцем в однобічному порядку в тому випадку, якщо замінювана штатна одиниця має кваліфікаційні вимоги, що не дозволяють здійснити пошук необхідної кандидатури в стислий термін. Про збільшення строку Виконавець повідомляє Клієнта негайно після того, як йому стане відомо про перешкоди для пошуку підходящої кандидатури. 
2.1.6. Виконавець зобов`язується належним чином вести кадровий облік по усіх своїх найманих працівниках, наданим у розпорядження Клієнта. Обов`язок по належному оформленню трудових або інших договорів зі своїми найманими працівниками повністю лежить на Виконавці. 
2.2. Виконавець має право: 
2.2.1. Замінити конкретну фізичну особу зі списку наданих працівників у випадках, якщо подібна заміна відповідає пред`явленим кваліфікаційним вимогам, тобто не робить істотного впливу на якість виконуваної роботи наданих працівників. Дане право Виконавця не поширюється на працівників, наданих Клієнтові за рекомендацією Клієнта відповідно до п. 2.4.1 даного Договору, за винятком випадків, коли така заміна викликана звільненням працівника за власною ініціативою. 
2.2.2. Здійснювати контроль над виконанням Клієнтом умов даного Договору, включаючи зобов`язання Клієнта по створенню безпечних умов праці для працівників, що надаються, у тому числі у формі безпосередньої присутності представника Виконавця на території Клієнта. 
2.2.3. Встановлювати працівникам винагороду й розмір інших виплат за своїм розсудом з урахуванням рекомендацій Клієнта й вимог чинного законодавства. 
2.2.4. Вимагати від працівників, спрямованих у розпорядження Клієнтові, виконання умов посадових інструкцій і локальних нормативних актів, що діють у Клієнта/ Виконавця. 
2.2.5. Притягати працівників до дисциплінарної та матеріальної відповідальності у випадках, передбачених законодавством, колективним трудовим договором, локальними нормативними актами, що діють у Виконавця/Клієнта. 
2.2.6. Без узгодження із Клієнтом залучати для виконання цього Договору третіх осіб, зокрема наданих у розпорядження Клієнта найманих робітників «Марінекс ЛТД» (код ІБК 119611). 
2.2.7. У разі виявлення факту заподіяння збитків майну Клієнта діями наданого Виконавцем працівника, Виконавець на підставі належним чином оформленого акту про заподіяння збитку майну Клієнта й акту про оцінку заподіяного збитку може самостійно відшкодувати Клієнтові заподіяний збиток. При цьому до Виконавця переходить право вимоги до працівника в порядку регресу.
2.2.8. У випадку незгоди Виконавця з фактом заподіяння збитку діями працівника й/ або розміром заподіяного збитку, Виконавець вправі провести службове розслідування. Службове розслідування проводиться комісією, сформованою Виконавцем, до складу якої входять не менш одного представника з боку Клієнта. У випадку відмови Клієнта від направлення представника (не направлення представника) для участі в комісії, комісія формується без представника Клієнта. 
2.2.9. Загальний час службового розслідування не перевищує не перевищує один календарний місяць з моменту формування комісії. Комісія має право проводити опитування працівників, осіб, що володіють інформацією з факту заподіяння збитків, залучати незалежних оцінювачів, проходити на територію Клієнта, одержувати пояснення від Клієнта, здійснювати інші дії, спрямовані на встановлення факту й розміру заподіяння збитку. 
2.3. Клієнт приймає на себе наступні зобов`язання: 
2.3.1. Протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання цього Договору направити на адресу Виконавця заявку на надання працівників з вказівкою кількості й необхідної кваліфікації працівників, у тому числі за рівнем, типом освіти, наявності досвіду роботи, навичок і вмінь у певній сфері, забезпеченості необхідними ліцензіями, атестаціями, дозволами (допусками). 
2.3.2. Забезпечити можливість виконання задач працівниками, наданими Виконавцем і забезпечити їх роботою. 
2.3.3. Забезпечити наданих працівників належними, безпечними й відповідними умовами для виконання покладених функцій. 
2.3.4. Ознайомити наданих працівників і провести первинний інструктаж по дотриманню вимог техніки безпеки й охорони праці з вказівкою норм і правил, що діють на території Клієнта. 
2.3.5. Клієнт самостійно, за свій рахунок забезпечує працівників всіма необхідними документами, матеріалами, засобами й знаряддями праці, приміщенням і всім необхідним, пов`язаним зі здійсненням працівниками професійної діяльності в інтересах Клієнта. 
2.3.6. Оплатити надані Виконавцем послуги з надання працівників у повному обсязі й у строки, передбачені цим Договором. 
2.3.7. Ознайомити працівників з локальними нормативними правовими актами, що діють у Клієнта у випадку, якщо такі акти торкають питання по організації робіт, охороні праці, пожежної безпеки й інші вимоги, необхідні для безпечного і якісного виконання робіт. 
2.3.8. Забезпечити дотримання нематеріальних благ наданих працівників: життя й здоров`я, гідність особи. особисту недоторканність, честь і добре ім`я, ділову репутацію, недоторканність приватного життя, та т.і.
Згідно з пп. 14.1.183 п. 14.1 ст. 14 ПК України послуга з надання персоналу - господарська або цивільно-правова угода, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 05.07.2012 №5067-VI "Про зайнятість населення" (далі - Закон № 5067-VI) суб`єкти господарювання - роботодавці, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, направляють працівників за умови, якщо це передбачено колективним договором такого роботодавця, та за наявності згоди первинної профспілкової організації і зобов`язані: укласти договір з роботодавцем про застосування праці працівника; виплачувати працівникові заробітну плату в розмірі, не нижчому, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом, та заробітної плати, яку отримує працівник у роботодавця за виконання такої ж роботи; забезпечувати працівнику час роботи та відпочинку на умовах, визначених для працівників роботодавця, що передбачено умовами колективного договору та правилами внутрішнього трудового розпорядку; нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на користь працівника; не перешкоджати укладенню трудового договору між працівником та роботодавцем, у якого виконувалися ним роботи.
Тобто пп. 14.1.183 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначає послугу з надання персоналу як господарську або цивільно-правову угоду, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій, а стаття 39 Закону № 5067-VI регулює правовідносини, які виникають під час провадження діяльності суб`єктів господарювання, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця.
Водночас залучення працівника за договором про послугу з надання персоналу (аутстафінгу) не є переведенням на іншу роботу у розумінні статей 32, 33 КЗпП України, оскільки при наданні персоналу трудові відносини виникають та існують між працівником і суб`єктом господарювання, який здійснює наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в іншого роботодавця (провайдером послуг з надання персоналу). У такому разі виконання працівником трудової функції на об`єктах замовника є невід`ємною складовою тієї діяльності, для здійснення якої працівника було прийнято на роботу. На відміну від переведення, яке передбачає зміну істотних умов праці працівника, що вже перебуває у трудових відносинах з певним роботодавцем, направлення працівника до замовника за договором про надання персоналу здійснюється в межах трудової функції, обумовленої при укладенні трудового договору з провайдером послуг з надання персоналу, та відповідно до виду господарської діяльності замовника таких послуг.
Використання такої форми організації праці можливе за умови дотримання вимог, встановлених пп. 14.1.183 п. 14.1 ст. 14 ПК України та ст. 39 Закону №5067-VI.
Для підтвердження реальності правовідносин з надання персоналу позивач має спростувати наявність між замовником і залученим працівником трудових відносин, а суд - з`ясувати, чи провайдер послуг з надання персоналу фактично виконував функції роботодавця щодо направленого працівника, зокрема: видавав накази щодо прийняття на роботу, надання відпусток та звільнення; вів облік робочого часу (табелі); проводив інструктажі з охорони праці та забезпечував безпечні умови праці; нараховував та виплачував заробітну плату; здійснював нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.
Водночас про приховані трудові відносини між працівником та замовником можуть свідчити фактичні обставини, зокрема:
- працівник підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку замовника, виконує вказівки його керівництва, дотримується встановленого ним графіку роботи та несе перед ним дисциплінарну відповідальність;
- замовник безпосередньо контролює робочий процес працівника, визначає зміст, обсяг та порядок виконання роботи;
- провайдер послуг з надання персоналу не здійснює реальних функцій роботодавця щодо працівника та фактично виступає лише формальною стороною трудового договору;
- відносини між замовником та працівником мають постійний характер, що не відповідає природі послуги з надання персоналу.
Пряме підпорядкування працівника керівництву замовника, виконання його розпоряджень, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку замовника можуть свідчити про фактичне перебування працівника у трудових відносинах із замовником, а не з провайдером послуг з надання персоналу, та, відповідно, про удаваність договору аутстафінгу.
Також суд має дослідити наявність належної документації, що підтверджує виконання договору про надання персоналу, зокрема: актів приймання-передачі наданих послуг із зазначенням конкретних працівників, періоду їх роботи та переліку виконаних функцій; звітів провайдера про використання персоналу; документів, що підтверджують своєчасність оплати послуг замовником відповідно до умов договору; доказів нарахування та сплати провайдером послуг з надання персоналу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за направленого працівника; відповідності даних, зазначених у звітності провайдера (зокрема, за формою № 1-ПА), фактичним обставинам направлення працівника до замовника.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2026 у справі № 480/5941/24.
З аналізу постанови Верховного Суду встановлено, що обов`язковим елементом підтвердження виконання договору надання персоналу є надання актів приймання-передачі наданих послуг із зазначенням конкретних працівників, періоду їх роботи та переліку виконаних функцій; звітів провайдера про використання персоналу; документів, що підтверджують своєчасність оплати послуг замовником відповідно до умов договору; доказів нарахування та сплати провайдером послуг з надання персоналу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за направленого працівника; відповідності даних, зазначених у звітності провайдера.
Відповідно до умов укладених договорів від 12.11.2018, від 01.07.2019 та від 31.10.2022 ТОВ «Марінекс ЛТД» оформлено акти на виплату компенсації винагороди та акти прийому – передачі наданих послуг: від 31.12.2018, від 30.11.2018, від 31.01.2019, від 28.02.2019, від 31.03.2019, від 30.04.2019, від 31.05.2019, від 30.06.2019, від 31.07.2019, від 31.08.2019, від 30.09.2019, від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 16.03.2020, від 17.03.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020, від 31.10.2020, від 30.11.2020, від 31.12.2020, від 31.01.2021, від 28.02.2021, від 31.03.2021, від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021, від 31.07.2021, від 31.08.2021, від 30.09.2021, від 31.10.2021, від 30.11.2021, від 31.12.2021, від 31.01.2022, від 28.02.2022, від 31.03.2022, від 30.04.2022, від 31.05.2022, від 30.06.2022, від 30.07.2022, від 31.07.2022, від 31.08.2022, від 30.09.2022, від 31.10.2022, від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023, від 31.03.2023, від 30.04.2023, від 31.05.2023, від 30.06.2023, від 31.07.2023, від 31.08.2023, від 30.09.2023, від 31.10.2023, від 30.11.2023, від 31.12.2023, від 31.01.2024, від 29.02.2024, від 31.03.2024, від 30.04.2024, від 31.05.2024, від 30.06.2024, від 31.07.2024, від 31.08.2024, від 30.09.2024, від 31.10.2024, від 30.11.2024, від 31.12.2024, від 31.01.2025, від 28.02.2025, від 31.03.2025.
На підтвердження оплати послуг за договорами аутстаффінгу, надання персоналу позивачем надані до суду банківські виписки.
З аналізу долучених позивачем до позовної заяви актів прийому – передачі наданих послуг встановлено, що виконавець ТОВ «Марінекс ЛТД» надав ТОВ «Текстиль рітейл» послуги з надання клієнтові персоналу виконавця, передбачені договором аутстаффінгу, надання персоналу.
Суд звертає увагу на формулювання договорів надання персоналу, укладених з ТОВ «Марінекс ЛТД» «Виконавець приймає на себе зобов`язання виконувати за заявкою Клієнта послуги з надання у розпорядження Клієнтові найманих робітників Виконавця», «Кваліфікаційні вимоги до наданих робітників визначаються Клієнтом у письмовій заявці, що направляється їм на адресу Виконавця».
Відповідно до пункту 2.3.1 договорів клієнт приймає на себе наступні зобов?язання протягом 10 (десяти) робочих днів з дати підписання цього Договору направити на адресу Виконавця заявку на надання працівників з вказівкою кількості й необхідної кваліфікації працівників, у тому числі за рівнем, типом освіти, наявності досвіду роботи, навичок і вмінь у певній сфері, забезпеченості необхідними ліцензіями, атестаціями, дозволами (допусками). 
Відтак, направлення заявки з вказівкою кількості й необхідної кваліфікації працівників є обов`язком ТОВ «Текстиль рітейл», характерним для господарських правовідносин за вказаними договорами.
Суду надані заявки, які були складені та направлені на адресу ТОВ «Марінекс ЛТД», проте суду не надано доказів ідентифікації осіб, які надані ТОВ «Марінекс ЛТД», як робочий персонал та їх відповідність встановленим позивачем кваліфікаційним вимогам.
Суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.3.4 договорів ТОВ «Текстиль рітейл» зобов`язаний ознайомити наданих працівників і провести первинний інструктаж по дотриманню вимог техніки безпеки й охорони праці з вказівкою норм і правил, що діють на території Клієнта. 
Суду не надано актів ознайомлення працівників, наданих ТОВ «Марінекс ЛТД», з технікою безпеки й охорони праці з поіменним списком таких працівників, їх ПІБ та підписами на підтвердження такого ознайомлення.
Судом встановлено, що ТОВ «Текстиль рітейл» провадить діяльність на території України через мережу магазинів «Julia».
З офіційного веб сайту магазину «Julia» (https://giulia.com.ua/contact/) судом встановлено розміщена таких магазинів на території України в містах: Бориспіль, Вінниця, Дніпро, Долина, Дрогобич, Житомир, Запоріжжя, Івано-Франківськ, Кам`янське, Київ, Кривий Ріг, Львів, Новий Розділ, Новодолинськ, Полтава, Стрій, Тернопіль, Ужгород, Харків, Явір.
Суду надано акти наданих послуг з переліком фізичних осіб, наданих ТОВ «Марінекс ЛТД», проте не надано інформації щодо залучення вказаних фізичних осіб до роботи в конкретному магазині мережі, направлення працівників в міста України. Суду не надано доказів направлення працівника на місце роботи за конкретною адресою.
Відсутність таких документів виключає можливість встановлення дійсної господарської операції з використання персоналу, наданого ТОВ «Марінекс ЛТД», безпосередньо в господарській діяльності позивача.
Суд звертає увагу, що при реальному здійсненні господарської операції, такі документи не можуть бути відсутні безпосередньо у позивача, тому що ТОВ «Марінекс ЛТД» не може володіти інформацією щодо потреби у залученні працівника в конкретному магазині ТОВ «Текстиль рітейл» конкретного міста на території України.
Така потреба виникає при провадженні господарської діяльності у ТОВ «Текстиль рітейл», який має бути обізнаним стосовно необхідності у залученні персоналу до визначеного місця провадження діяльності.
Отже, позивачем надано до суду додатки до актів прийому - передачі наданих послуг за 2019-2025 роки, в яких зазначено лише ПІБ осіб, посаду та період. Акти не містять РНОКПП осіб або їх паспортні дані, які б давали змогу ідентифікувати цих осіб.
Як пояснено представником відповідача, звітність за формою 1-ДФ не подавалась взагалі, що свідчить про відсутність працюючих у ТОВ «Марінекс ЛТД». Платник єдиного податку третьої групи за ставкою 5% (свідоцтво №2391/10) податкова звітність (задекларовано дохід): 2018 – 0 грн.; 2019 – 0 грн.; 2020 – 0 грн.; 2021 – 0 грн.; 2022 – не звітує; 2023 – 270003 грн.; 2024 – 329366 грн.; І квартал 2025 – 88458 грн. 
Вищезазначені договори надання персоналу ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» з ТОВ «МАРІНЕКС ЛТД» (код ЄДРПОУ 42561494) від 12.11.2018, від 01.07.2019, від 31.10.2022 містять пункт 2.2.6, згідно якого виконавець має право: 2.2.6. Без узгодження із Клієнтом залучати для виконання цього Договору третіх осіб, зокрема наданих у розпорядження Клієнта найманих робітників «Марінекс ЛТД» (код ІБК 119611)
Згідно відповіді ТОВ «Марінекс ЛТД» від 16.01.2026 на звернення ТОВ «Текстиль Рітейл», яка надана позивачем до суду: роботодавцем персоналу, наданого ТОВ «Текстиль Рітейл», виступає інше товариство, нерезидент – «Marinex LTD» (код ІБК 119611), ТОВ «Марінекс ЛТД» є лише посередником між роботодавцем та замовником послуги персоналу.
Відповідно до умов укладеного договору від 31.10.2022 №б/н згідно якого ТОВ «Марінекс ЛТД» - виконавець, визначено наступне: п. 2.1.4. Розрахунок, нарахування, й сплату податків, єдиного соціального внеску та інших обов`язкових платежів до бюджетів усіх рівнів, що нараховуються у зв`язку з виплатою наданим працівникам винагороди, здійснює Виконавець. Виконавець є податковим агентом відносно податку на доходи фізичних осіб та військовому збору по виплатах працівникам, виплачуваним безпосередньо Виконавцем. 
В ході проведення перевірки ТОВ «Текстиль рітейл» надано довідкову інформацію (підписану директором ТОВ «Марінекс ЛТД» (код ЄДРПОУ 42561494)), відповідно до якої на виконання умов укладеного договору від 01.07.2019 між ТОВ «Текстиль рітейл» та ТОВ «Марінекс ЛТД» (код ЄДРПОУ 42561494) – в якості посередника з працевлаштування, наданий персонал, роботодавцем якого виступає фірма «Марінекс ЛТД» (код ІБК №119611). Переданий персонал є найманими робітниками «Марінекс ЛТД» (код ІБК №119611).»
Стосовно посилання позивача на судові рішення у справах №160/13869/20 та №160/12920/20, суд зазначає, що вказаних справах дослідженню підлягало питання щодо правомірності накладення штрафу Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на ТОВ «Текстиль Рітейл» за фактичний допуск у серпні 2020 року директором ТОВ «Текстиль Рітейл» двох фізичних осіб до роботи без укладення трудового договору.
Так, у справі №160/13869/20, зокрема, встановлено, що працівники магазину за адресою: м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 6-а (магазин Giulia), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поступили у розпорядження ТОВ «Текстиль Рітейл» на підставі договору про надання персоналу від 01.07.2019 року, укладеного з ТОВ «Марінекс ЛТД».
У справі №160/12920/20, зокрема, встановлено, що працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювали свої посадові обов`язки у приміщенні магазину Giulia (м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 6-а), на підставі укладеного між ТОВ «Текстиль Рітейл» та ТОВ «Марінекс ЛТД» договору про надання персоналу від 01.07.2019.
Судами у цих справах вказано на можливість залучення працівників без укладання трудового договору. Питання щодо реальності господарських операцій між ТОВ «Текстиль Рітейл» та ТОВ «Марінекс ЛТД» у справах №160/13869/20 та №160/12920/20 не досліджувалось.
Крім того, у справах №160/13869/20 та №160/12920/20 досліджувалось лише питання працевлаштування двох працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у приміщенні магазину Giulia (м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 6-а), водночас, у справі, що розглядається, досліджується питання щодо оформлення господарських відносин ТОВ «Текстиль Рітейл» та ТОВ «Марінекс ЛТД» щодо великої кількості осіб, не ідентифікованих як за паспортними даними так і за адресами магазинів, в яких вони були працевлаштовані.
Надані позивачем до суду первинні документи не підтверджують факт реальності господарських операцій з контрагентом ТОВ «Марінекс ЛТД», з огляду на що податковий орган дійшов обґрунтованого висновку про порушення ТОВ «Текстиль рітейл» пп. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134 ПК України по взаємовідносинам з ТОВ «Марінекс ЛТД» (код 42561494), що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на загальну суму 194486 932 грн.
Відповідно до наданих до перевірки регістрів бухгалтерського обліку (обороти рахунків 201 «Сировина та матеріали», 23 «Виробництво», 26 «Готова продукція»), калькуляцій собівартості продукції (бухгалтерський облік), специфікацій номенклатури (у розрізі кожного виду готової продукції) встановлено наступне, зокрема, але не виключно:
- готова продукція «HELENA 6602/051» виготовлено з: «Тканина шовк» та з «Трикотажне полотно 95% бавов., 5% еластомерних ниток спандекс». Так, шовк – це натуральна тканина, отримана з коконів шовкопряда (утворена переплетенням ниток), а трикотажне полотно – спосіб в`язання ниток. Тобто, вони відрізняються по властивостям, складу, зовнішньому вигляду, призначенню, зносостійкістю, еластичністю, вартістю, походженню;
- готова продукція «FLORENCE 5507/050» виготовлено з: «Тканина шовк», «Трикотажне полотно 95% бавов., 5% еластомерних ниток спандекс», «Тканина 100% п/е 220-240» та з «Трикотажне полотно, синтетичні поліеф. волокна 89%, еласт. поліур. нитки11%».
Податковий орган дійшов висновку, що підприємством проведено списання сировини без підтверджуючих документів щодо необхідності її використання обсягом 3 439 264,49 грн. для виробництва наступних номенклатур одягу та білизни: HELENA 6602/051, HELENA 5508/050, HELENA 6007/051, SAVANNA 4328/050, FLORENCE 5507/050, VOYAGE 6601/220 WARMLY TOUCH 5809/150, HELENA 6031/050, SOFT WINTER 5509/080, HELENA 5003/051, SILK BLOOM 7332/050, ROYAL SILK SKIRT 8503/050, SAKURA 5603/050 , FLORENCE 8018/050, HELENA 8005/050, ROYAL SILK 4329/050, FLEECE FLOW 5807/210, HELENA 7310/051, SAKURA 5009/051, SAVANNA SKIRT 8503/050, STREET STYLE 4424/160, SAKURA 6032/051, HELENA 7214/051, HELENA 5602/050, HELENA 7215/050, HELENA 8013/051, HELENA 5602/050, HELENA 8005/050, HELENA 7212/051.
Тобто, ТОВ «Текстиль рітейл» не підтверджено використання у господарській сировини на суму 3439264,49 грн.
Позивачем під час розгляду справи пояснено, що списання сировини (тканин) з рахунку 20 «Виробничі запаси» на рахунок 23 «Виробництво» відбувалося виключно для виготовлення готової продукції ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ». Проведений аналіз первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та калькуляцій собівартості засвідчив, що на одну і ту саму номенклатурну позицію іноді використовувалися різні тканини. 
Це пояснюється позивачем наступним чином: 
- ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» купує тканини у різних постачальників, які постачають продукцію з різним складом та під різними найменуваннями. Не завжди є можливість купувати одну й ту ж саму тканину за її відсутності у постачальника; 
- кожна партія готової продукції виробляється згідно з окремою специфікацією на конкретну номенклатуру, які ТОВ «ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ» надавало у поясненні від 08.08.2025, щодо запиту перевіряючих №4 від 08.08.2025, в межах планової документальної виїзної перевірки стосовно ситуації, яка склалась;
- у різні періоди часу одна й та сама номенклатура може виготовлятися з тканин різного складу та якості, залежно від постачання та виробничих потреб, і все це робиться на благо підприємства для запобігання простою виробництва; 
- у легкій промисловості це є загальноприйнятою технологічною практикою, зумовленою особливостями конструкції виробу, використанням підкладок, декоративних елементів та поєднанням матеріалів. 
В ході проведення перевірки особисто під підпис головному бухгалтеру ТОВ «Текстиль рітейл» вручено запит від 08.08.2025 №4 щодо списання сировини (тканин) з бух.рах.20 «Виробничі запаси» до бух.рах.23 «Виробництво», для виготовлення готової продукції, які використано поза межами господарської діяльності ТОВ «Текстиль рітейл». 
У відповідь на запит від 08.08.2025 №4 ТОВ «Текстиль рітейл» листом від 08.08.2025 №08-1/2025 повідомлено, що списання сировини (тканин) з рахунку 20 «Виробничі запаси» на рахунок 23 «Виробництво» відбувалось виключно для виготовлення готової продукції ТОВ «Текстиль рітейл». Проведений аналіз первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та калькуляцій собівартості засвідчив, що на одну й ту саму номенклатурну позицію іноді використовувалися різні тканини. Таким чином, для виробництва однієї номенклатури можуть використовуватись різні тканини, що не свідчить про фіктивність чи нереальність операцій, а лише про гнучкість виробничого процесу.
Відповідно до п. 3.12 наказу Міністерства фінансів України від 10.01.2007 №2 «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку запасів» для внутрішнього переміщення запасів, їх відпуску виробничим підрозділам та іншим структурним підрозділам підприємства, що розташовані на іншій, ніж підрозділ, що їх відпускає, території, використовується накладна-вимога на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів.
Згідно з п. 4.1 Методичних рекомендацій запаси на підприємствах зберігаються у спеціалізованих та інших місцях (склади, комори тощо) зберігання. Склади можуть бути загального та спеціалізованого призначення (центральні, проміжні, експедиторські та інші). Організація зберігання запасів на підприємстві здійснюється залежно від виду запасів, технології виробництва, умов постачання, умов збуту тощо.
Позивачем до позовної заяви додано лише обороти по рахункам: 26, 91, 92, 93, 201, 231, 631 та ресурсні специфікації, проте не надано ані до перевірки, ані до суду доказів складського обліку сировини по вказаним рахункам, не надано накладних на відпуск матеріалів, їх внутрішнє переміщення.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. 
Підпункт 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу визначає розумну економічну причину (ділову мету) як причину, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. 
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Водночас, ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Наведені положення свідчать на користь висновку про те, що податкові наслідки у вигляді формування податкового кредиту є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про юридичний факт і дозволяють встановити дійсний рух активів у процесі виконання господарської операції.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Отже, будь-яка операція платника повинна бути спрямована на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 06.11.2018 у справі №826/1198/13-а зазначено, що у податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення та понесення витрат. І тільки за повної відсутності таких документів, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто, не відображають реальних подій (господарської операції), витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування та податковий кредит можуть вважатися не підтвердженими. За умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту. Тобто, право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета.
Зважаючи на викладене, судом підтверджені висновки податкового органу в частині порушення п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПК України, внаслідок ненарахування податкових зобов`язань по списаних ТМЦ (тканина), ТОВ «Текстиль рітейл» заниження показників у рядку 4.1 (колонка Б) та, як наслідок, показник 9 (колонка Б) Декларацій з ПДВ у сумі 687852 грн.
Як наслідок, податкове повідомлення-рішення від 07.10.2025 за №0554280702 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 859815 грн, з яких за податковими зобов`язаннями 687852 грн. та штрафними санкціями 171963 грн, не підлягає скасуванню в судовому порядку.
Згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. 
Відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4. ст. 201 ПК України платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг, можуть скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо по кожній операції з постачання товарів/послуг. 
Згідно абзацу 4 п. 201.10 ст. 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Враховуючи, що судом не встановлено протиправності податкового повідомлення-рішення від 07.10.2025 №0554280702, яким встановлено порушення п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань на суму 687852,00 грн., то і податкове повідомлення-рішення від 07.10.2025 №0554290702 не підлягає скасуванню, оскільки у ТОВ «Текстиль Рітейл» виник обов`язок зі складання та реєстрації податкових накладних на вказану суму.
За правилами, встановленими п.п. 59.1, 59.3, 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (в редакції Податкового кодексу України, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Суд зазначає, що узгодження податкового зобов`язання це процес, у якому визначається остаточна сума податку, яку платник повинен сплатити до бюджету. Тільки після узгодження податкове зобов`язання стає обов`язковим до виконання та починається відлік строків для добровільної сплати суми податку, а у разі несплати нарахування штрафів, пені та застосування інших санкцій.
За приписами п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.
Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Абзац 3 п. 89.3 ст. 83 ПК України передбачає, що опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.
Також слід звернути увагу на те, що згідно із п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:
- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України);
- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України);
- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (пп. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК України);
- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.4 п. 60.1 ст.60 ПК України);
- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (пп. 60.1.5 п. 60.1 ст. 60 ПК України).
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту повного погашення за всіма видами податків і зборів.
Крім того, питання припинення податкової застави врегульовано ст. 93 ПК України, відповідно до якої майно платника податків звільняється з податкової застави з дня:
- отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку (пп. 93.1.1 п. 93.1 ст. 93 ПК України);
- визнання податкового боргу безнадійним (пп. 93.1.2 п. 93.1 ст. 93 ПК України);
- набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства (пп. 93.1.3 п. 93.1 ст. 93 ПК України);
- отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання (пп. 93.1.4 п. 93.1 ст. 93 ПК України);
- отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу (пп. 93.1.6 п. 93.1 ст. 93 ПК України).
Згідно із п. 93.2 ст. 93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.
Пунктом 93.3 ст. 93 ПК України визначено, що порядок застосування податкової застави встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2017 за №859/30727, затверджено Порядок застосування податкової застави податковими органами (далі - Порядок).
Пунктами 8, 12 розділу І Порядку установлено, що день виникнення права податкової застави визначається на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем податкових органів відповідно до законодавства. Повідомлення про виникнення у платника податків, що має податковий борг, права податкової застави міститься у податковій вимозі, яка надсилається відповідно до вимог статті 59 глави 4 розділу II Кодексу.
Згідно із пунктами 1, 2 розділу ІІ та пункту 1 розділу IV Порядку, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу.
Податковий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі у п`ятиденний строк з дня складення акта опису майна.
Пунктами 1, 2 розділу VI Порядку установлено, що у випадках, визначених пунктом 93.1 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу, майно платника податків звільняється з-під податкової застави, про що такому платнику надсилається повідомлення.
Звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення у встановлені законодавством строки з відповідних державних реєстрів здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 93.2 статті 93 глави 9 розділу II Кодексу.
У зв`язку з викладеним суд також враховує, що у постанові від 27.10.2022 (справа №240/9395/20) Верховний Суд дійшов такого висновку: «Аналіз норм пп. 14.1.153, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 59.3 ст. 59, п. 95.2 ст. 95 ПК України дають підстави для висновку, що за своєю юридичною природою та призначенням податкова вимога має на меті інформування платника податків про суму узгодженого грошового зобов`язання, яке не було ним сплачено у встановлений строк, та непогашеної пені, а також про обов`язок їх погасити, факт виникнення податкової застави та можливі негативні наслідки непогашення податкового боргу у встановлений п. 95.2 ст. 95 ПК України строк у вигляді вжиття контролюючим органом примусових заходів з його погашення, передбачених главою 9 Розділу ІІ Податкового кодексу України.
Слід зазначити, що виникнення податкового боргу чи податкової застави не пов`язано із фактом формування або направлення (вручення) податкової вимоги. Цей документ лише формалізує стан, який вже існує в силу Закону. Проте обов`язковість інформування платника податків про такий стан та наслідки непогашення податкового боргу законодавцем закріплена як передумова для виникнення у контролюючого органу права на вжиття заходів з погашення цього боргу. Якщо ж таке право виникло і контролюючий орган розпочав дії з реалізації своєї компетенції по вжиттю заходів з погашення податкового боргу, то воно в подальшому не може бути нівельовано, а правомірність вжитих заходів може бути перевірена в межах адміністративного або судового оскарження».
Поряд з цим передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є саме наявність податкового боргу. Натомість, податкова вимога не є тим рішенням, оскарження якого до суду саме по собі має наслідком визнання попередньо узгоджених грошових зобов`язань неузгодженими. Відсутні такі наслідки і у випадку скасування судом відповідної податкової вимоги.
Враховуючи, що судом встановлено правомірність прийняття відповідачем оскаржуваних повідомлень-рішень, що стали підставою для нарахування сум боргу за податковою вимогою №0002503-1305-0436 від 16.01.2026, та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу №0002503-1305-0436 від 16.01.2026, судом не встановлено підстав для їх скасування.
Відтак позовні вимоги про скасування податкової вимоги №0002503-1305-0436 від 16.01.2026, та рішення про опис майна у податкову заставу №0002503-1305-0436 від 16.01.2026 не підлягають задоволенню.
Щодо доводів представника позивача про непідписання акту перевірки всіма перевіряючими, суд зазначає наступне.
Перевірку було проведено Ніною Гужвою, головним державним інспектором відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області; Тетяною Безгіновою, головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області; Аліною Литвиненко, головним державним інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області; Сергієм Семашко, головним державним інспектором відділу перевірок податкових агентів управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Дніпропетровській області; Віталієм Лисицьким, головним державним інспектором відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області, про що зазначено на стор. 1 Акту перевірки. 
Вищезазначені співробітники ГУ ДПС підписали акт перевірки, крім Аліни Литвиненко та Тетяни Безгінової, які на момент підписання акту перевірки були звільнені, про що зазначено на стор. 57 Акту.
З приводу не підписання акту співробітниками ГУ ДПС у Львівській області; Головного управління ДПС в Івано-Франківській області; Головного управління ДПС у Харківській області; Головного управління ДПС у Вінницькій області; Головного управління ДПС в Одеській області; Головного управління ДПС у Запорізькій області; Головного управління ДПС у Полтавській області, перелік наведений на стор. 1-3 акту перевірки., а також Сергієм Сосницьким та Олегом Стеценко, то дані співробітники не проводили перевірку, а приймали участь в проведенні інвентаризації ТМЦ, що знаходились на орендованих складах (місяцях зберігання) позивача.
Відтак, судом не підтверджені доводи представника позивача в частині неналежного оформлення акту перевірки.
Стосовно поданого представником позивача 11.05.2026 клопотання про врахування спливу строків, визначених ст. 102 ПК України, та застосування наслідків незаконності заходів стягнення податкового боргу, суд вказує, що з 24.03.2026 судом закрито підготовче провадження у справі та перейдено до розгляду справи по суті в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.
Подане представником позивача клопотання про врахування спливу строків, визначених ст. 102 ПК України, фактично є зміною підстав заявленої позовної заяви, яка подана без дотримання встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.
Подання відповідного клопотання за стадії розгляду справи по суті порушує основоположні засади здійснення адміністративного судочинства, такі як змагальність сторін та позбавляє права інших учасників судового процесу належного обґрунтування власної правової позиції із заявлених позивачем підстав.
Відтак, з метою дотримання прав всіх учасників судового процесу, враховуючи порушення представником позивача встановленого ч. 1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України строку подання заяв щодо зміни підстав позову, судом не надається оцінка клопотанню, поданому до суду 11.05.2026.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх рішень, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСТИЛЬ РІТЕЙЛ" (вул. Титова, буд. 19А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 40255148) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне рішення складено 22 травня 2026 року.

Суддя Р.З. Голобутовський