ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5733/26 Справа № 183/1140/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.,
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства «СЕТАМ», приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченка Олександра Михайловича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про визнання електронного аукціону недійсним, визнання недійсним та скасування акту про проведений електронний аукціон, визнання майна спільною власністю подружжя, визнання права власності на частину житлового будинку,
- за апеляційними скаргами ОСОБА_2 ,
на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року про забезпечення позову, 
на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року про повернення заяви про зустрічне забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
В провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Самарівського відділу державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства «СЕТАМ», приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченка Олександра Михайловича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про визнання електронного аукціону недійсним, визнання недійсним та скасування акту про проведений електронний аукціон, визнання майна спільною власністю подружжя, визнання права власності на частину житлового будинку.
18.02.2026 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сорока Максим Віталійович, про забезпечення позову, в якій позивачка просила суд заборонити відчуження майна, а саме – 1/2 частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 67,7 кв. м, матеріали стін: черепашник обкладений цеглою; який складається з: житловий будинок - літ. А (коридор - 6,3 кв. м, кухня - 16,6 кв. м, кімната - 13,3 кв. м, кімната - 15,7 кв. м, санвузол - 6,6 кв. м, вітальна - 26,1 кв. м, передпокій - 12,6 кв. м), ганок, козирьок, свердловина, вбиральня - літ. Б, літній душ - літ. В, погріб з шийкою - літ. Г, навіс - літ. Д, навіс - літ. Е, ворота з хвірткою № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, замощення II, та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:01:029:0014, цільове призначення – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

03.03.2026 року від ОСОБА_2 надійшла заява про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання позивачки ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 120000,00 грн для забезпечення відшкодування можливих збитків відповідачки.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Сороки Максима Віталійовича про забезпечення позову задоволено. До набрання законної сили рішенням у справі заборонено відчуження майна, а саме: 1/2 частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 67,7 кв. м, матеріали стін: черепашник обкладений цеглою; який складається з: житловий будинок - літ. А (коридор - 6,3 кв. м, кухня - 16,6 кв. м, кімната - 13,3 кв. м, кімната - 15,7 кв. м, санвузол - 6,6 кв. м, вітальна - 26,1 кв. м, передпокій - 12,6 кв. м), ганок, козирьок, свердловина, вбиральня - літ. Б, літній душ - літ. В, погріб з шийкою - літ. Г, навіс - літ. Д, навіс - літ. Е, ворота з хвірткою № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, замощення II, та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:01:029:0014, цільове призначення – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Зустрічне забезпечення не застосовувалося.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову – повернуто заявникові.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
27.02.2026 року від ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року про забезпечення позову та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що сама по собі наявність спору не є підставою для забезпечення, тобто, для обмеження права власності добросовісного покупця. Відповідачка набула майно законно, і позивачка не доведено, що ОСОБА_2 вчиняються дії для його приховування, не надано доказів щодо конкретних дій відповідачки, які б свідчили про його продаж (оголошення, договори), тому висновок суду про «існування загрози» є передчасним.

19.03.2026 року від ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування ухвали Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року про повернення заяви про зустрічне забезпечення позову та ухвалення нового судового рішення про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про зустрічне забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вимога сплати збору, не передбаченого законом, створює штучний фінансовий бар`єр для захисту інтересів відповідачки від недобросовісного позивача.
Повернення заяви позбавляє відповідачку єдиного інструменту захисту від можливих збитків, спричинених задоволеним раніше забезпеченням позову позивачки. Це порушує баланс інтересів сторін та створює для позивачки привілейоване становище.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 152-153, 156-167).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Щодо заяви позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сорока Максим Віталійович, про забезпечення позову судом першої інстанції встановлено наступне:
18 лютого 2026 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява позивача, подана представником, про забезпечення позову, в якій представник позивача просить заборонити відчуження майна, а саме – 1/2 частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 67,7 кв. м, матеріали стін: черепашник обкладений цеглою; який складається з: житловий будинок - літ. А (коридор - 6,3 кв. м, кухня - 16,6 кв. м, кімната - 13,3 кв. м, кімната - 15,7 кв. м, санвузол - 6,6 кв. м, вітальна - 26,1 кв. м, передпокій - 12,6 кв. м), ганок, козирьок, свердловина, вбиральня - літ. Б, літній душ - літ. В, погріб з шийкою - літ. Г, навіс - літ. Д, навіс - літ. Е, ворота з хвірткою № 1, ворота № 2, огорожа № 3, замощення І, замощення II, та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:01:029:0014, цільове призначення – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, спір у цій справі фактично стосується питання щодо визнання майна у виді земельної ділянки та побудованого на ній житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання за позивачем права власності на 1/2 їй частину в порядку поділу спільного сумісного майна, визнання недійсним електронного аукціону, проведеного Державним підприємством «СЕТАМ» 26 серпня 2025 року з реалізації арештованого нерухомого майна за лотом № 561511, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 67,7 кв. м, та земельної ділянки з кадастровим номером 1211900000:01:029:0014 площею 0,10 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , визнання недійсним та скасування Акту про проведений електронний аукціон від 26 серпня 2025 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) від 05 вересня 2025 року, як таких, що проведені та складені без урахування права власності позивача та її переважного права.
При цьому надане у справу свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) від 05 вересня 2025 року, протокол проведення, вирок суду, подання позовної заяви підтверджують наявність спору, обсяг позовних вимог, який з урахуванням змісту заяви про забезпечення відповідає виду забезпечення позову, що просить застосувати позивач та є найменш обтяжливим видом забезпечення позову до розгляду справи по суті для особи, яка на момент подання заяви вказана власником майна.

Також, з урахуванням існування спору, обставин, покладених в його обґрунтування та обґрунтування заяви про забезпечення заявником доведено існування загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись викладеним, суд першої інстанції вважав за можливе забезпечити позов шляхом накладення заборони відчуження на майно, що є предметом позову, а саме: 1/2 частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,2 кв. м, житловою площею 67,7 кв. м, та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1211900000:01:029:0014, цільове призначення – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо заяви ОСОБА_2 про застосування зустрічного забезпечення позову, судом першої інстанції встановлено наступне:
03.03.2026 року від ОСОБА_2 надійшла заява про застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання позивачки ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 120000,00 грн для забезпечення відшкодування можливих збитків відповідачки.
Розв`язуючи поставлене питання, судом першої інстанції було прийнято до уваги положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України про застосування аналогії закону до неврегульованих правовідносин, та виходить з того, що заява про зустрічне забезпечення позову має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, передбаченим ст. 151, 153 ЦПК України.
Так, усупереч положенням ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
За ч. 10 ст. 154 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення заявникові поданої заяви про зустрічне забезпечення позову, оскільки заявником не дотримано положень вимог статті 151 ЦПК України.
Додатково суд першої інстанції зазначив, що в поданій заяві заявником не зазначено, які збитки можуть бути завдані відповідачеві забороною відчуження майна, оскільки у справі заборона користування, як захід забезпечення не застосовувалася.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Так статтями 152 та 154 ЦПК України передбачено порядок подання заяв про забезпечення позову та зустрічне забезпечення позову. Нормами статті 151 ЦПК врегульовано форму заяви про забезпечення позову. Проте, аналогічних норм якими було в врегульовано форму заяви про зустрічне забезпечення позову ЦПК України не містить.
Відтак, виходячи з того, що подані заяви є взаємопов`язаними та подібними, до заяви про зустрічне забезпечення позову мають бути застосовані, зокрема, норми ч.6 статті 151 ЦПК України, якими передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки існує ймовірність того, що відповідачка може відчужити нерухоме майно, яке є предметом позову в даній цивільній справі. 
Отже, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивачки, необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна, а саме 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 

Розглядаючи доводи апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви про зустрічне забезпечення позову, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції правильно застосував аналогію закону та визначив, що заява про зустрічне забезпечення позову має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову, передбаченим ст. 151, 153 ЦПК України.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та Кодексом України з процедур банкрутства.
Частиною 2 цієї статті передбачено вичерпний перелік заяв за подання яких судовий збір не справляється. Серед перелічених у частині 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» документів не наведено заяву про зустрічне забезпечення позову.
Відтак, на думку апеляційного суду, посилання відповідачки на те, що за подання заяви про зустрічне забезпечення позову є помилковим.

Доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають. 

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, з дотриманням норм процесуального права. 
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року про забезпечення позову та ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року про повернення заяви про зустрічне забезпечення позову залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 09.06.2026 року.

Судді: