Справа № 579/657/25
2/579/13/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

28 квітня 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді – Моргуна О.В.,
за участі секретаря – Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кролевець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,- 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою до Кролевецької міської ради Сумської області, в якій просить суд визнати за ним, ОСОБА_2 , право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 43,8 кв.м, загальною площею 67,5 кв.м, з підстав неможливості позасудовим шляхом набути право власності на нерухоме майно.
Судом залучено до участі в справі ОСОБА_1 як правонаступника позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу без її участі, про що зазначила у заяві (а.с. 50).
Відповідач Кролевецька міська рада Сумської області, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, просить справу розглядати без участі її представника (а.с. 46-47).
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» Кролевецької міської ради № 138 від 20 березня 2025 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.(а.с.7).
Квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 43,8 кв.м, загальною площею 67,5 кв.м. Вказані обставини підтверджуються технічним паспортом на будинок (замовник технічної інвентаризації ОСОБА_2 (а.с.12-15).
ОСОБА_2 отримав ордер на житлове приміщення Квартира АДРЕСА_1 20 квітня 1992 року (а.с.10)
За даними паспорту громадянина України ОСОБА_2 зареєстрований за місцем проживання квартира АДРЕСА_1 17 січня 1998 року (а.с. 4-5).
Згідно довідки від 25 березня 2025 року посвідченої секретарем Кролевецької міської ради Гаранько Ю.І. зареєстрований та фактично проживав в квартирі АДРЕСА_1 з 17 січня 1998 року по час видачі довідки (а.с.8).
ОСОБА_2 все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.35), остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.43).
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини першої, другої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. 
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідно враховувати, зокрема, наступне: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). 
Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.
Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.
Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства і цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення добросовісність поведінки заявника на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. 
За змістом ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд вважає, що ОСОБА_2 з 17 січня 1998 року добросовісно заволодів квартирою АДРЕСА_1 , і продовжував відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десяти років, а ОСОБА_1 , яка зареєстрована за місцем проживання квартира АДРЕСА_1 приєднала до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є, тому є всі законні підстави для визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 211, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,- 
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до Кролевецької міської ради Сумської області, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м. Кролевець, пл. Миру, буд.1, код ЄДРПОУ 34135352, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 43,8 кв.м, загальною площею 67,5 кв.м, за набувальною давністю.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України. 
Повне рішення суду складено 7 травня 2026 року. 

Суддя	  	О.  В.  Моргун