Справа № 686/4711/26
Провадження № 2-о/686/220/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м.Хмельницький 
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді - Чевилюк З.А.
за участі секретаря - Томашівської А.Т.
розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення а саме:встановлення факту неправильності (неповноти) запису про національність батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в актовому записі про народження №1057 від 12 липня 1978 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №1857 від 25 жовтня 2000 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області; зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_3 , №1057 від 12 липня 1978 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, а саме в графі «відомості про батька» національність ОСОБА_2 змінити з «українець» на «поляк»; зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни у Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №1857 від 25 жовтня 2000 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, в графі «національність» змінити з «українець» на «поляк».
ОСОБА_1 , прізвище до шлюбу « ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася у м.Харків, Україна. У її свідоцтві про народження в графі батько зазначено ОСОБА_2 , національність «українець», а також у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження в графі батько зазначено ОСОБА_2 національність українець.
У свідоцтві про народження батька заявника ОСОБА_2 у графі батько зазначено ОСОБА_5 національність «поляк», такий аналогічний запис є і у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.
Крім того, у свідоцтві про народження діда заявника ОСОБА_5 та у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народженя у графі національність вказано «поляк».
Відповідно до архівного витягу архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації за №10-22/2026/04 від 19 січня 2026 року встановлено, що дід заявника, за національністю поляк.
Однак, в актовому записі про народження заявника №1057 від 12 липня 1978 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції,а також у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті батька заявника ОСОБА_2 , актовий запис №1857 вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області від 25 жовтня 2000 року національність ОСОБА_2 вказана «українець».
На звернення заявника до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про виправлення національності батька у «українець» на «поляк», було надано відповідь, що в задоволені заяви слід відмовити, оскільки при державній реєстрації народження не було допущено помилок, підчищань», перекручень, неправдивих відомостей в графі щодо національності батько, а також у зв`язку з відсутністю підстав та первинних документів для внесення даного виправлення.
Вищевказані обставини мали наслідком звернення до суду. Мета звернення- підтвердження національної належності як польки, внаслідок самоідентифікації, отримання дозвільних документів, відновлення права на національність та національну ідентичність.
Представник заявника заяву підтримала та просила задоволити, розгляд справи проводити за відсутності. Заінтересована особа вказала в письмових поясненнях, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи після смерті особи не можуть здійснюватись на захист прав померлої особи. Така правова позиція Вищого адміністративного суду України висловлена, зокрема, в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29 вересня 2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв`язку із відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану». Отже, зміна персональних даних, є суб`єктивним особистим немайновим правом громадянина, яке за своєю природою реалізується за власним волевиявленням особи і не успадковується, а отже, не може бути реалізоване волею спадкоємця. Питання можливості зміни національності регулювалось Указом Презилента України від 31.12.1991 року №24 «Про порядок зміни громадянами України національності», згідно якого національність могла бути змінена особами, які при до при досягненні 16-ти річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків. Проте за час дії Указу батько позивача таким правом не скористався.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву не підлягаючою задоволенню.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому суд не може захистити порушене право у спосіб, який не передбачено законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на встановлення факту (на підставі вказаних статей ЦК), позивач, в силу ст.12 ЦПК України, зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
Згідно ст .76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).
Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року N 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон N 2398-VI).
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону N 2398-VI).
Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року N 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.
Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).
Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.
Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).
Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року N 24 "Про порядок зміни громадянами України національності" від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року N 70/99.
Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
Національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Встановлення в судовому порядку факту належності особи до певної національності є неможливим, оскільки фіксація такого факту в документі, що посвідчує особу, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. (Правова позиція Великої Палати Верховного Суду згідно з Постановою від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18).
Відповідно до п.4 листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності до певної національності.
ОСОБА_1 , прізвище до шлюбу « ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася у м.Харків, Україна. У її свідоцтві про народження в графі батько зазначено ОСОБА_2 , національність «українець», а також у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження в графі батько зазначено ОСОБА_2 національність українець.
У свідоцтві про народження батька заявника ОСОБА_2 у графі батько зазначено ОСОБА_5 національність «поляк», такий аналогічний запис є і у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження.
Крім того, у свідоцтві про народження діда заявника ОСОБА_5 та у витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народженя у графі національність вказано «поляк».
Відповідно до архівного витягу архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації за №10-22/2026/04 від 19 січня 2026 року встановлено, що дід заявника, за національністю поляк.
Однак, в актовому записі про народження заявника №1057 від 12 липня 1978 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстиції,а також у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті батька заявника ОСОБА_2 , актовий запис №1857 вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області від 25 жовтня 2000 року національність ОСОБА_2 вказана «українець».
На звернення заявника до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про виправлення національності батька у «українець» на «поляк», було надано відповідь, що в задоволені заяви слід відмовити, оскільки при державній реєстрації народження не було допущено помилок, підчищань», перекручень, неправдивих відомостей в графі щодо національності батько, а також у зв`язку з відсутністю підстав та первинних документів для внесення даного виправлення.
Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Факт неправильності запису про національність батька ОСОБА_2 , як і підстави для встановлення факту неправильності актового запису про народження заявника та внесення змін в графу національність батька ОСОБА_2 з «українець» на «поляк» не доведені та не обґрунтовані, є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 200,258,294, 315,319,354 ЦПК України, суд, 
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення а саме:встановлення факту неправильності (неповноти) запису про національність батька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в актовому записі про народження №1057 від 12 липня 1978 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, у Витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №1857 від 25 жовтня 2000 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області; зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_3 , №1057 від 12 липня 1978 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, а саме в графі «відомості про батька» національність ОСОБА_2 змінити з «українець» на «поляк»; зобов`язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни у Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №1857 від 25 жовтня 2000 року, який вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, в графі «національність» змінити з «українець» на «поляк».
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2026 року.

Суддя З.А. Чевилюк