ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/19831/24 пров. № А/857/33266/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Шляхіндустрія» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року, прийняте суддею Мричко Н.І. у м. Львові в справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до товариства з додатковою відповідальністю «Шляхіндустрія» про стягнення податкового боргу,-

встановив:

ГУ ДПС у Львівській області (надалі також – позивач) звернулося з адміністративним позовом до ТДВ «Шляхіндустрія» (надалі також – відповідач) про стягнення грошових коштів до бюджету в розмірі 1032426,82 грн, які знаходяться на рахунках в банках та інших фінансових установах, обслуговуючих такого платника.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 позов задоволено.
Суд виходив з того, станом на дату розгляду справи за відповідачем рахується податковий борг зі сплати грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 258568,89 грн та по платежу земельний податок з юридичних осіб у сумі 773857,93 грн. Загальна сума податкового боргу становить 1032426,82 грн.
Станом на день розгляду справи доказів переривання податкового боргу з часу виставлення податкової вимоги суду не надано, оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому чи адміністративному порядку не встановлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на розгляді у Львівському окружному адміністративному суді перебуває справа №380/17076/24 про скасування податкових повідомлень – рішень, на підставі яких виник податковий борг. Про цей факт позивачу було достеменно відомо. Ці справи підлягали об`єднанню в одне провадження, якби позивач повідомив про це суд.
Таким чином, по суті було прийняте «заочне» рішення без повного та всебічного з`ясування обставин у цій справі.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
ГУ ДПС у Львівській області подало клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням у справі №380/17076/24, оскільки предметом розгляду у згаданій справі є податкові повідомлення - рішення які є частиною заборгованості, стягнутої на користь податкового органу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з довідкою ГУ ДПС у Львівській області про суми податкового боргу платників податку від 09.09.2024 за № 10585/5/13-01-13-05 за відповідачем станом на 01.09.2024 рахується заборгованість в сумі 1032426,82 грн, яка складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості та земельному податку з юридичних осіб.
Заборгованість по платежу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання, нарахованого відповідно до декларацій: № 9029733718 вiд 20.02.2023 на суму 14169,74 грн; № 9035308953 вiд 20.02.2024 на суму 54276,67 грн; № 9098614144 вiд 18.04.2024 на суму 58259,23 грн; № 9035308953 вiд 20.02.2024 на суму 54276,67 грн; № 9098614144 вiд 18.04.2024 на суму 58259,23 грн. Донараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення: №17938/13-01-04-08 від 19.04.2024 на суму 15025,18 грн. Нараховано пеню у розмірі – 4302,17 грн. 
Заборгованість по земельному податку з юридичних осіб в сумі 777 857,93 грн виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання відповідно до декларацій: № 9029657160 вiд 20.02.2023 на суму 83362,08 грн; № 9035169779 від 20.02.2024 на суму 602989,80 грн. Донараховано штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення: №17937/13-01-04-08 від 19.04.2024 на суму 76899,72 грн. Нараховано пеню у розмірі – 10606,33 грн.
Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 № 2755VI (далі – ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
Згідно з підп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 14.1.39. п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
За змістом підп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В силу п. 15.1. ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З метою погашення податкового боргу була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога від 18.09.2024 № 0010223-1304-0320, проте вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що предметом заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд апеляційної інстанції не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність покликання відповідача в апеляційній скарзі про протиправність податкових повідомлень-рішень на підставі, яких у спірних правовідносинах виникли податкові зобов`язання.
Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкових зобов`язань в добровільному порядку протягом строків, встановлених податковим законодавством, вказана заборгованість набула статусу податкового боргу.
Судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг зі сплати грошових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі 258568,89 грн та по платежу земельний податок з юридичних осіб у сумі 773857,93 грн. Загальна сума податкового боргу становить 1032426,82 грн.
Узгоджені суми грошових зобов`язань відповідачем своєчасно не були сплачені та набули статусу податкового боргу. З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена та надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкова вимога форми «Ю» від 22.05.2023 за № 0007898-1305-1301.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/17076/24 за позовом ТДВ «Шляхіндустрія» до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2026 у задоволенні позову ТДВ «Шляхіндустрія» - відмовлено повністю. 
Колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі №380/17076/24 податкові повідомлення - рішення покладені в основу податкового боргу, який є предметом оскарження у цій справі.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (підпункт 95.3 статті 95 ПК України).
Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки податковий борг в сумі 1032426,82 грн є узгодженим, податкова вимога та податкові повідомлення-рішення, на підставі яких сформована ця вимога, є чинні і не скасовані, докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості відсутні, а тому ця сума підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
З приводу клопотання позивача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №380/17076/24, то в задоволенні такого слід відмовити, оскільки на час ухвалення постанови у даній справі, судове рішення набрало законної сили у справі №380/17076/24 та враховано апеляційним судом при розгляді цієї справи.
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
постановив:

В задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про зупинення провадження у справі - відмовити.
Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю «Шляхіндустрія» залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року в справі № 380/19831/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар