Справа № 569/14179/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року 
Рiвненський мiський суд Рівненської області 
в особi головуючої суддi Панас О.В.
при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.
з участю:
представників позивача - адвокатів Казюти Д.А., Коцюби А.Є. 
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , - в с т а н о в и в:
У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26 листопада 2021 року у розмірі 15 667 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) доларів США 97 центів (з них 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) доларів США основної суми боргу та 67 (шістдесят сім) доларів США 97 центів 3% річних. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 537 грн 30 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 000 грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2021 між Позивачем та Відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого Позивач передав у власність Відповідача грошові кошти у розмірі 15 600 доларів США, а Відповідач зобов`язувався повернути таку ж суму грошових коштів до 01.01.2022. 
На підтвердження укладення зазначеного договору та його умов, Відповідачем була видана на ім`я Позивача розписка, написана власноруч. Відповідач зобов`язаний повернути таку ж суму грошових коштів, що була передана йому, а саме 15 600 доларів США у строк, встановлений договором, а саме до 01 січня 2022 року, про що зазначено у виданій Відповідачем розписці.
Враховуючи, що зобов`язання повинно було бути виконаним 01 січня 2022 року, період прострочення з 02 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року становить 53 дні. Відповідно сума 3 % річних становить 67,96 доларів США.
У судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представник позивача адвокат Казюта Д.А., який діє згідно ордеру серії АІ №1956902 від 25.05.2025 р., підтримав позов у межах його доводів та просив задовольнити. Зазначив, що має намір скористатися правом стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу через п`ять днів після ухвалення рішення суду.
Представник позивача адвокат Коцюба А.Є., яка діє згідно ордеру серії АІ № 2210669 від 22.05.2026 р. в судовому засіданні в залі суду позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно. Про час і місце судового асідання повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією , яка повернута до суду 20.04.2026 з відміткою про відсутність адресату за місцем проживання. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Письмового відзиву на позов не подав, причину неявки суду не повідомив.
Представник відповідача адвокат Ошурко Й.М., який діє згідно ордеру серія ВК № 1193408 від 14.10.2025 р. в судове засідання не з`явився повторно. Причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність, до суду не звертався. У підготовчому засіданні 04.12.2025 р. позовні вимоги не визнав, відзиву на позов не подавав.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умовим, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судових повісток є : день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
За наведених обставин, суд вважає, що відповідач , представник відповідача у належний спосіб були повідомлені про дату судового засідання , а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у їх відсутність проти чого представники позивача не заперечили.
Ухвалою суду від 29.07.2025р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого засідання з участю сторін. 
Ухвалою суду від 07.11.2025 р. відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 04.12.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи.
Ухвалою суду від 29.01.2026 постановлено здійснити судове провадження у режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС, поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 21.04.2026 постановлено судове провадження здійснювати у режимі відеоконференції. 
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. 
11.12.2025 № 78012/25-Вх від 11.12.2025 позивач ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання про долучення письмових доказів та долучив оригінал розписки , яка приєднана до матеріалів справи (а.с.64). 
Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до положень статті 11 ЦК України за своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
Відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання , повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. 
За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що згідно розписки від 26.11.2021 року, ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 , в прису тності ОСОБА_3 , суму в розмірі 15600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) доларів США, які зобов`язувався повернути в термін до 01.01.2022 р. 
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір позики від 26.11.2021 року (оформлений у вигляді простого письмового договору - розписки про отримання коштів) свідчить про отримання відповідачем позики від позивача, даний договір також вказує про суму боргу, проте, відповідач умови договору позики не виконав і гроші позивачу не повернув. Будь-яка інша угода про виконання цього договору позики, доповнення чи зміну умов договору, сторонами не складалася. Боргова розписка в оригіналі надана та оглянута судом в судовому засіданні 25.05.2026, приєднана до матеріалів справи, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобов`язання в повному об`ємі. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупністю достовірних та належних доказів підтверджується укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору позики, за яким ОСОБА_2 взяв у борг 15600 доларів США , які станом на теперішній час не були повернуті позичальником.
Оскільки позика не повернута, то виникла заборгованість у відповідача перед позивачем, яка підлягає до стягнення у сумі 15600 доларіів США рішенням суду. Відповідно до ч. 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
З огляду на викладене вище, Відповідач вважається боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, отже позивач вправі вимагати від Відповідача сплати боргу з урахуванням 3% річних за увесь час прострочення (53 дні), виходячи із простроченої суми, вираженої у доларах США.
Розрахунок 3% річних за користування коштами за період з 02.01.2022 р. по 23.02.2022р. становить 67,96 дол. США ( з розрахунку: 15600,00 х 3% х 53 : 365 : 100) = 67,96 дол. США.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява є обгрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, тому підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 26.11.2021 р. у розмірі 15667 доларів США 96 центів, що складається з суми боргу – 15600,00 доларів США та 3% річних за період прострочення – 67,96 доларів США. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати – оплата судового збору в сумі 6537,30 грн. грн. На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,– 
в и р і ш и в:  

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики , задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 26 листопада 2021 року у розмірі 15 667 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) доларів США 96 центів , з них : 15 600 (п`ятнадцять тисяч шістсот) доларів США основна сума боргу, та 67 (шістдесят сім) доларів США 96 центів 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 6537 ( шість тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. 30 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлено - 01.06.2026.

Суддя О.В.Панас