ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/5954/25 Суддя (судді) першої інстанції: Яременко І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Кравченка Є.Д.,
суддів: Осіпової О.О., Златіна С.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5125310 від 02.07.2025 та закриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.07.2025 поліцейським Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн за те, що він, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.10 (круговий рух), здійснивши подальший рух в зоні дії дорожнього знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки поліцейський не ознайомив його з доказами правопорушення та з його правами, чим порушив порядок розгляду справи.
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 грудня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що належні докази вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху відсутні, оскільки відсутні докази руху, та, як наслідок, зупинки транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150, під керуванням ОСОБА_1 , що виключає будь-яке порушення ним ПДР. Крім того, апелянт наголошував на не ознайомленні ОСОБА_1 з доказами правопорушення - відеофіксацією та неналежному розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема не роз`ясненні позивачу його прав, а саме правом користуватися правничою допомогою і правом на подальше оскарження постанови. Крім того, зазначив, що відеозапис, долучений відповідачем, не містить даних про вручення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 . Відтак, просить скасування рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.12.2025. 
Також в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про витребування доказів по справі від відповідача.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.12.2025. Також судом поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.12.2025.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2026 клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Головного управління Національної поліції в Чернігівській області відомості щодо приєднаного до відзиву у справі № 751/5954/25 відеозапису, з зазначенням дати та часу такого відеозапису, ким такий запис був здійснений, та чи долучався цей відеозапис до постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5125310 від 02.07.2025, з зазначенням ознайомлення ОСОБА_1 з даним відеозаписом під час розгляду справи 02.07.2025.
На виконання вимог ухвали суду, Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області було надано до суду заяву із доданими документами. Також у вказаній заяві відповідач просив апеляційну скаргу апелянта залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Представником апелянта подано до суду заперечення на заяву ГУ НП в Чернігівській області, у якій зазначено про те, що до відзиву відповідачем долучалося два відеозаписи. Однак, до оскаржуваної постанови відеозапис 0,51 сек. не долучався та, відповідно, не пред`являвся ОСОБА_1 для ознайомлення, а відповідач не надав докази, у тому числі відеодокази про ознайомлення останнього з таким відеозаписом.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2025 інспектором Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Шумейко К.О. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5125310, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 02.07.2025 о 17 год. 38 хв. у м. Прилуки по вул. В.Чорновола, 133, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser 150, р.н. НОМЕР_1 , по вул. Пирятинська, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.10 круговий рух, здійснивши подальший рух в зоні дії знаку на вул. В.Чорновола, чим порушив п. 8.4.в ПДР.
У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відеозапис з бодікамери.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за захистом до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями) (п.1.1. ПДР).
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.
Згідно із положеннями пункту 2.3 розділу 2 ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Приписами п.1.9 розділу 1 ПДР унормовано, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (пункт 8.1 ПДР).
Пункт 8.4 ПДР, визначає, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
У силу вимог розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 4.10 «Круговий рух» відноситься до наказових знаків. Знак вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, вказаному стрілками на перехресті з круговим рухом.
За правилами п.14.6.6 ДСТУ 4100-2021 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знак 4.10 «Круговий рух» потрібно застосовувати, щоб дозволити рух транспортних засобів лише в зазначеному стрілками напрямку навколо центрального острівця, якщо організовано круговий рух транспортних засобів на перехресті (площі). Знак потрібно встановлювати на кожному в`їзді на перехрестя (площу) з рухом по колу.
Отже вся територія в межах дії знаку 4.10 «Круговий рух» є перехрестям у розумінні ПДР.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ст. 251 КУпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі № 760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі № 536/583/17).
Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегією суддів досліджено відеозапис з бодікамери поліцейського, який долучений до оскаржуваної постанови, з якого убачається, що 02.07.2025 о 17:37 год. поліцейський підійшов до зупиненого автомобіля Toyota Land Cruiser 150, р.н. НОМЕР_1 . Інспектор представився, повідомив водія про круговий рух на цій ділянці дороги, у той час як він їде по односторонньому руху, а потрібно було звернути праворуч. Попросив пред`явити документи та повідомив ОСОБА_1 , що на нього буде складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. У цей час до них підійшов інший водій та повідомив, що вони з ОСОБА_1 їхали колоною і це його помилка. Просив не складати постанову відносно ОСОБА_1 , оскільки у нього тимчасове посвідчення водія і є вже одне правопорушення. У подальшому працівником поліції було складено оскаржувану постанову.
Також судом з відеозапису бодікамери поліцейського встановлено, що у м. Прилуки по вул. Пирятинська встановлено дорожній знак 4.10 «Круговий рух».
З огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на відсутність доказів руху, та, як наслідок, зупинки транспортного засобу Toyota Land Cruiser 150 під керуванням ОСОБА_1 , оскільки долучений до постанови та матеріалів справи відеозапис бодікамери вказує на те, що позивач жодним чином не заперечував допущене ним порушення вимог Правил дорожнього руху, а саме дорожнього знаку 4.10 по вул. по вул. Пирятинська м. Прилуки.
Посилання апелянта на не ознайомленні з доказами правопорушення - відеофіксацією та неналежному розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема не роз`ясненні позивачу його прав, а саме правом користуватися правничою допомогою і правом на подальше оскарження постанови, не спростовує висновку суду першої інстанції про правомірність оспорюваної постанови та правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
При цьому, зазначене вище не може бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови за наявності у діях ОСОБА_1 допущених порушень Правил дорожнього руху.
Отже, доводи сторони позивача про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови серії ЕНА №5125310 спростовуються дослідженими у справі доказами, натомість доведено стороною відповідача правомірність такої.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими.
Інші доводи сторони позивача, зокрема про відсутність доказів на відеозаписі долученому відповідачем вручення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не спростовують висновку суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
При цьому враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і № 25624/02).
Дослідивши докази у справі та з`ясувавши всі обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському, у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством України, за наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а відтак не підлягає скасуванню.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з приписами частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.12.2025 - залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.12.2025 у справі № 751/5954/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Суддя-доповідач Є.Д. Кравченко 

Судді: О.О. Осіпова

С.В. Златін