ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/6200/25 пров. № А/857/23666/26	

Восьми апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.
судді Запотічний І.І.
Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 260/6200/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови (головуючий суддя Микуляк П.П., Ужгород)
В С Т А Н О В И В:
01.08.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просило: 
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Міснік Н.В. про накладення штрафу від 22.07.2025 року у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні № 78062715.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що спірним рішенням відповідача за невиконання рішення суду без поважних причин на нього накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. В той же час, позивач зазначав, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/3213/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області він провів перерахунок пенсії, однак вияв, що такий перерахунок призведе до зменшення розміру пенсії. На підставі цього у перерахунку пенсії було відмовлено. Позивач наголошував на тому, що 
під час виконання рішень суду дії Головного управління повинні узгоджуватися із зобов`язаннями, визначеними судом в резолютивній частині рішення. Водночас, у випадках, коли зобов`язання, що покладені судовим рішенням на органи Пенсійного фонду України, не визначають окремий порядок проведення перерахунку пенсії, перерахунок здійснюється з урахуванням вимог чинного законодавства.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 у задоволенні позову відмовлено.
Висновки суду першої інстанції зводяться до правомірності спірної постанови відповідача з огляду на те, що відповідач повторно не виконав без поважних причин рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3213/24.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Помилковість висновків суду першої інстанції позивач обґрунтовує покликання на те, що під час виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3213/24 з?ясовано, що судове рішення не містить зобов?язання щодо обчислення пенсії державного службовця на підставі відповідної довідки. Провівши розрахунок пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» без врахування довідки про складові заробітної плати, з?ясовано, що розмір пенсії буде менший, ніж отримує особа на даний, а відтак такий перерахунок погіршує становище цієї особи. Таким чином у перерахунку пенсії відмовлено, а рішення суду у справі №260/3213/24 позивач вважає виконаним.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
На підставі ст.311 КАС України розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження. Клопотання про розгляд справи з викликом її учасників до суду не надходили.
Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.
З матеріалів справи суд з?ясував, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 2024 у справі №260/3213/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, зокрема:
- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 17.04.2024 № 071950001442 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024.
На виконання згаданого рішення суду Закарпатський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист, а вже 07.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження.
Надалі, Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 15 травня 2025 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78062715 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, в якій зазначено про необхідність протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.
Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/3213/24 не виконало, тому 01.07.2025 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийняв постанову про накладення на відповідача штрафу в розмірі 5100,00 грн 
Відповідач згадану постанову оскаржив до суду, однак рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 в адміністративній справі №260/5662/25 у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 25.09.2025.
Листом від 28.05.2025 № 0700-0401-5/31487 позивач повідомив відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №260/3213/24 виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, а саме ОСОБА_1 проведено перерахунок згідно рішення суду, однак, було відмовлено в переведенні на пенсію державного службовця в зв`язку із зменшенням розміру пенсії стягувача після проведеного перерахунку.
22.07.2025 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Міснік Н.В. прийняв постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні №78062715 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
Не погоджуючись із згаданою постановою позивач звернувся в суд з позовом.
Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції про правомірність спірного рішення відповідача апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами 2, 4 ст.13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частинами 2 та 3 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ).
Згідно із приписами статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт перший частини першої); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина п`ята); за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Стаття 63 Закону № 1404-VІІІ визначає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, а саме, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша цієї статті); у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга цієї статті); виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя цієї статті).
Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону № 1404-VІІІ).
З урахуванням наведених вище норм вище Закону № 1404-VІІІ, підставою для накладення на боржника штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання без поважних причин боржником рішення, яким його зобов`язано особисто вчинити певні дії.
Суд констатує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Обставинами справи підтверджується те, що на відповідача повторно накладено штраф у виконавчому провадженні № 78062715 з примусового виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3213/24. 
Прийняттю згаданої вище постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі передувало прийняття постанови від 01.07.2025 про накладення на відповідача штрафу у розмірі 5100 грн. В той же час, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі №260/5662/25, та яке набрало законної сили 25.09.2025, відмовлено у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській про скасування постанови від 01.07.2025. Так, у цьому рішенні зазначено, що згідно виконавчого листа №260/3213/24, виданого 24.04.2025, Закарпатський окружний адміністративний суд поклав саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області обов?язок перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024.
Разом із тим, станом на дату винесення постанови про накладення штрафу рішення суду залишається невиконаним, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України не перевело ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024. 
Зазначені обставини позивач не заперечує, однак пояснює це тим, що у ОСОБА_1 зменшиться розмір пенсії. В контексті цього апеляційний суд зазначає, що позивач зобов?язаний виконати рішення суду у спосіб визначений у ньому, а не на власний розсуд, керуючись суб`єктивними судженнями чи міркуваннями.
За змістом ст.242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків та правильно вирішив цей адміністративний спір. Водночас апеляційна скарга за своїм змістом повністю повторює зміст позовної заяви та не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а відтак така скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.242, 272, 287, 311, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 260/6200/25 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар