Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 
(заочне)

Справа №377/24/26 
Провадження №2/377/193/26 

05 травня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
У С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року Товариство з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості, посилаючись на статті 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7725613 від 26.03.2024 у розмірі 19 656,00 грн; судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (відповідачем) укладено кредитний договір № 7725613 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на суму 5 400,00 грн. Для отримання кредиту відповідач перейшов на офіційний веб-сайт кредитодавця та ознайомився з правилами надання коштів у кредит, розміщеними у відкритому доступі за посиланням: https://creditplus.ua, після чого добровільно, без будь- якого примусу чи тиску, виявив бажання отримати кредитні кошти. З цією метою він пройшов процедуру реєстрації на веб-сайті кредитодавця, здійснив ідентифікацію та верифікацію особи, надавши свої персональні ідентифікаційні дані. В подальшому, керуючись положеннями Правил, самостійно обрав бажані умови кредитування, зокрема суму й строк, та продовжив реєстрацію на веб-сайті кредитодавця, також підтвердив надання згоди на обробку персональних даних, вказав особисті засоби зв`язку, створив пароль доступу до Особистого кабінету, направив вказаними засобами зв`язку код (одноразовий ідентифікатор), за результатами цього сформувалося електронне повідомлення кредитодавцю. Відповідач, ввівши отриманий код у відповідне поле на сайті, підтвердив свою особу та волевиявлення на укладення договору. Відповідач підтвердив, що введений одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом, який використовується ним як аналог власноручного підпису при укладенні договору. Про підтвердження своєї повної обізнаності та згоди з усіма істотними умовами кредитного договору та ознайомлення з правилами прийняття пропозиції (оферти) свідчить натиснута відповідачем кнопка у особистому кабінеті, тільки після чого первинний кредитор направив засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який позичальник ввів, тим самим підтвердивши підписання кредитного договору згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Датою укладення кредитного договору є дата одержання первинним кредитором електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Дата та час отримання повідомлення зафіксовані у кредитному договорі в розділі «реквізити та підписи сторін». Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. В свою чергу, первинний кредитор також підписав кредитний договір шляхом накладення аналогу власноручного підпису та відтиску печатки уповноваженої особи, що погоджено сторонами при укладенні кредитного договору. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та перерахував відповідачу безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «Пейтек» на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до умов якого останньому відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7725613. 16.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №16/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7725613. У період відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором між кредиторами, розмір заборгованості за цим договором на момент кожного відступлення права вимоги зазначався у Реєстрі боржників. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором, зі сторони відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач не виконав свого обов`язку вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви становить 24 500,00 грн, з яких: 5 400,00 грн- заборгованість за тілом кредитом; 14 256,00 грн- заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; 4 844,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями ( а.с. 3-7).
Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 02 березня 2026 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів в АТ «Універсал Банк» ( а.с. 97-100).
02 березня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. на лікарняному з 23.02.2026 по 03.03.2026, судове засідання призначено на 17 березня 2026 року. 
17 березня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. на лікарняному з 05.03.2026 по 25.03.2026, судове засідання призначено на 07 квітня 2026 року. 
07 квітня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. у відпустці з 07.04.2026 по 08.04.2026, судове засідання призначено на 20 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року судовий розгляд справи відкладено на 05 травня 2026 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України ( а.с.138-139). 
Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 20 квітня 2026 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника Полякова О.В., що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с.142-145). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Ейс» та відсутність заперечень щодо ухвалення судом заочного рішення ( а.с.6 зв.ст.). 
Відповідач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлений в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким йому направлялась судова повістка та копія ухвали суду від 20 квітня 2026 року за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній» ( а.с.146). У такому випадку відповідач ОСОБА_1 відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 05 травня 2026 року, суд ухвалив заочне рішення у справі. 
Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає приписам частини другої статті 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
26 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір №7725613 про надання споживчого кредиту, який ОСОБА_1 підписав 26.03.2024 о 17:10:41 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4523, відповідно до п.1.2. якого на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 10-18).
Відповідно до умов цього договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5 400,00 грн, тип - кредит (п.1.3.).
Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п.1.4).
Згідно з п.1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов.
Підпунктом 1.5.1 п. 1.5 договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 2,20 % в день, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору.
Пунктом 4.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 . 
Згідно з п.2.2 договору сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 26.03.2024 року або 27.03.2024 року .
Підпунктом 1 п. 4.4 договору встановлено, що споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.
Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів ( п. 5.3).
Відповідно до п. 6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 200,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.1) та у розмірі 54,00 грн, починаючи з 5 (п`ятого) дня, за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.2).
Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №7725613 від 26.03.2024, яку ОСОБА_1 підписав 26.03.2024 о 17:10:41 електронним підписом одноразовим ідентифікатором С 45238, сторони погодили, що датою видачі кредиту в сумі 5 400,00 грн є 26.03.2024. Дати платежу в період з 25.04.2024 по 21.03.2025 визначені почергово через кожні 30 днів. Усього сума платежів за вказаний період складе 48 168,00 грн, усього процентів за користування кредитом - 42 768,00 грн (а.с. 18).
26 березня 2024 року ОСОБА_1 ознайомився та підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором AS 0182 паспорт споживчого кредиту (а.с. 61).
Порядок надання фінансових послуг ТОВ «Авентус Україна» визначено Правилами надання коштів у позику, в тому числі i на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», затверджені наказом № 205- ОД директора ТОВ «Авентус «Україна» від 10.02.2022 ( набрання чинності з 10.02.2022) ( а.с. 19-28).
Відповідно до інформації ТВ «Авентус Україна» № 12102/24-Е від 27.11.2024, 26.03.2024 о 17:14:10 було здійснено перерахування коштів у сумі 5 400,00 грн ОСОБА_1 за договором №7725613, номер транзакції - 44166597 ( а.с. 31-32).
Як видно з інформації ТОВ «Пейтек» №20241113-1/1 від 13.11.2024, відповідно до укладених договорів про організацію переказу грошових коштів: №160222-1 від 16.02.2022 та №04072024-3 від 04.07.2024, успішно перераховано кошти: 26.03.2024 о 17:14:08 на суму 5 400,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» 1be1c4b4-3689-46bb-bada-c40306ab6274, номер транзакції в системі ТОВ «Авентус Україна»- 44166597, призначення платежу - зарахування на карту, маска картки НОМЕР_3 (а.с. 29-30).
Згідно з інформацією АТ «Універсал Банк» № БТ-Е-7019 від 10.03.2026, яку суд отримав 10 березня 2026 року на виконання вимог ухвали суду від 02 лютого 2026 року, банківська картка № НОМЕР_5 емітована на ім`я ОСОБА_1 , 26.03.2024 о 17:14:07 на неї зараховано кошти в сумі 5 400,00 грн, що підтверджено наданою банком випискою про рух коштів по рахунку НОМЕР_6 (картка № НОМЕР_5 ) за період з 26.03.2024 по 31.03.2024 ( а.с. 117-124).
23 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», (фактор) уклали договір факторингу №23.10/24-Ф, згідно з п.1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 39-46).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2.).
Згідно з п/ 3.3. договору факторингу №23.10/24-Ф ціна продажу за договором - 3 217 772,00 грн.
На виконання умов договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Авентус Україна» у сумі 3 217 772,00 грн на підставі платіжної інструкції № 166 від 30.10.2024 (а.с. 50).
23 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024, відповідно до якого на виконання п.1.2. договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 6 400 (а.с. 49).
Як вбачається з витягу з реєстру боржників від 23 жовтня 2024 року до договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 , до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №7725613 від 26.03.2024 на суму заборгованості 24 500 грн, яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 5 400,00 грн; суми заборгованості за процентами - 14 256,00 грн; суми заборгованості за пенею і штрафами - 4 844,00 грн (а.с. 47-48). 
16 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія Ейс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, згідно з п. 1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( суму позики), плату за позикою ( проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1, є невід`ємною частиною договору ( а.с. 51-55).
Відповідно до п.1.2. договору факторингу №16/05/25-Е перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Як вбачається з п/ 9.2. договору факторингу №16/05/25-Е, договір набуває чинності з моменту його укладення сторонами. Зобов`язання, що виникають з цього договору, припиняються їх належним ( повним) виконанням. Договір вважається укладеним. Якщо він підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками сторін.
На підтвердження виконання умов договору факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, позивач додав до позовної заяви копії платіжних інструкцій про перерахування коштів ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на розрахунковий рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»: №460 від 27.11.2025 на суму 300 000,00 грн; №459 від 27.11.2025 на суму 222 524,57 грн; №465 від 28.11.2025 на суму 310 923,01 грн ( а.с. 59-60); 
За актом приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, складеним 16 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», згідно з вимогами п. 1.2. договору факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників у повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025 ( а.с.58). 
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», останнє відступило право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, зокрема, і до боржника  ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №7725613 від 26.03.2024 на суму заборгованості 24 500 грн., яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 5 400,00 грн.; суми заборгованості за процентами - 14 256,00 грн.; суми заборгованості за пенею і штрафами - 4 844,00 грн. (а.с. 56-57).
Як вбачається з інформації за укладеним договором №7725613 від 26.03.2024 (розрахунку заборгованості) позичальника ОСОБА_1  ТОВ «Авентус Україна» загальна сума заборгованості станом на 24.07.2024 становить 24 500,00 грн та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу - 5 400,00 грн, суми заборгованості за нарахованими процентами за стандартною ставкою (2,2 % за день) ( 5 400,00 грн : 100 % х 2,2 % = 118,80 грн за день) за період з 26.03.2024 по 24.07.2024 (тобто в межах строку кредитування) в розмірі 14 256,00 грн; суми заборгованості за пенею і штрафами - 4 844,00 грн (а.с. 62-66). 
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024, наданою позивачем, заборгованість  ОСОБА_1  перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» станом на 01.11.2025 становить 24 500,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту ( тілом кредиту) - 5 400,00 грн; простроченої заборгованості за процентами - 14 256,00 грн; штрафи і санкції - 4 844,00 грн ( а.с.67). 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-електронних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах ( частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах ( частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Одноразовим ідентифікатором є алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір ( пункт 12 частини першої статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»). 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). 
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперову копію електронного договору №7725613 від 26.03.2024, який укладено за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця шляхом ідентифікації позичальника із зазначенням ним своїх персональних анкетних даних, а також номерів телефонів: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , Email:A.ІНФОРМАЦІЯ_2, контактні дані третьої особи та номер картки для переказу грошових коштів відповідно до вказаного договору НОМЕР_10 та використання останнім електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. 
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується інформацією ТОВ «Авентус Україна» №12102/24-Е від 27.11.2024 та інформацією ТОВ «Пейтек» №20241113-1/1 від 13.11.2024, відповідно до яких 26.03.2024 о 17:14:08 було успішно перераховано кошти 5 400,00 грн ОСОБА_1 за договором № 7725613 на карту, маска картки НОМЕР_3 ( а.с. 29-32).
Належність ОСОБА_1 карткового рахунку НОМЕР_3 підтверджено інформацією АТ «Універсал Банк» № БТ-Е-7019 від 10.03.2026, яку суд отримав на виконання вимог ухвали суду від 02 лютого 2026 року.
З отриманої судом виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_6 (картка № НОМЕР_5 ) за період з 26.03.2024 по 31.03.2024 вбачається, що 26.03.2024 о 17:14:07 на неї зараховано кошти в сумі 5 400,00 грн (а.с. 117-124).
Суд враховує, що відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі. 
Згідно з п.п. 14 п. 3 розділу І Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року за №75 ( далі -Положення), первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.
Відповідно до п. 59 розділу IV Положення регістром аналітичного та синтетичного обліку, зокрема, є клієнтські рахунки та виписки з них, які банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях.
За правилом п. 60 розділу IV цього Положення клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Відповідно до п.п. 62, 63 розділу IV Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій та може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.
Отже, виписка про рух коштів по рахунку НОМЕР_6 (картка № НОМЕР_5 ) за період з 26.03.2024 по 31.03.2024, яка наявна в матеріалах справи, може підтверджувати видачу ОСОБА_1 кредитних коштів за укладеним кредитним договором №7725613 від 26.03.2024, а також підтверджувати розмір заборгованості. 
Про те, що виписка по банківському рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами, Верховний Суд зазначав у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618 св 19; від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, провадження № 61-3689 св 21. 
Таким чином, оцінені судом докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» свого обов`язку за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 щодо надання відповідачу кредитних коштів в сумі 4 500,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку останнього. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався та не надав жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора. 
Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
На підтвердження факту переходу прав вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» позивач надав: копію договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024; копію акту прийому - передачі реєстру боржників від 23.10.2024 до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024; копію платіжної інструкції № 166 від 30.10.2024 про оплату за відступлення прав вимоги та копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 на суму заборгованості 24 500,00 грн, з яких: 5 400,00 грн - заборгованість за основним боргом, 14 256,00 грн- заборгованість за відсотками, 4 844,00 грн - заборгованість за пенею, штрафами ( а.с. 39-50). 
На підтвердження факту переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» позивач надав: копію договору факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025; копію акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, складеного 16 травня 2025 року; копії платіжних інструкцій: №460 від 27.11.2025, № 459 від 27.11.2025, №465 від 28.11.2025 про оплату за відступлення права вимоги; копію витягу з реєстру боржників №16/05/25-Е від 16.05.2025, відповідно до якого останнє відступило право вимоги заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №16/05/25-Е від 16.05.2025, зокрема, і до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 на суму заборгованості 24 500,00 грн, з яких: 5 400,00 грн - заборгованість за основним боргом; 14 256,00 грн- заборгованість за відсотками, 4 844,00 грн - заборгованість за пенею, штрафами. 
Доказів того, що договори факторингу оскаржувалися у судовому порядку або визнавалися судом недійними, у матеріалах справи відсутні.
Отже, укладені договори факторингу з урахуванням додаткових угод до них, які підтверджують перехід права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та договір факторингу, який підтверджує право переходу грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс», є дійсними.
До позовної заяви позивачем додано виписку з особового рахунку за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024, відповідно до якої заборгованість  ОСОБА_1  перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» станом на 01.11.2025 становить 24 500 грн. та складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту ( тілом кредиту) - 5 400,00 грн; простроченої заборгованості за процентами - 14 256,00 грн, штрафи і санкції - 4 844,00 грн ( а.с.67). 
Відповідно до розрахунку заборгованості, наведеного позивачем у мотивувальній частині позовної заяви, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви складає 24 500,00 грн та складається із : 5 400,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, 14 256,00 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4 844,00 грн - заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) ( а.с. 5 зв.ст.). 
Натомість позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 7725613 від 26.03.2024 у розмірі 19 656,00 грн без зазначення складової суми боргу. Тіло кредиту- 5 400,00 грн та несплачені відсотки -14 256,00 грн становлять у сумі саме розмір 19 656,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. 
За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 400,00 грн підлягають задоволенню, оскільки доказів повернення відповідачем тіла кредиту у вказаному розмірі матеріали справи не містять. 
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 14 256,00 грн, суд виходить з такого. 
22 листопада 2023 року прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Зокрема, статтю 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Відтак, згідно вказаного Закону максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: протягом перших 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 22 квітня 2024 року - 2,5 %; протягом наступних 120 днів з дня набрання ним чинності, тобто, до 20 серпня 2024 року - 1,5 %; починаючи з 241 дня з дня набрання ним чинності, тобто, з 21 серпня 2024 року, - 1%.
Наведені обмеження мають імперативний характер і поширюються на всі договори про споживчий кредит, за якими нарахування процентів здійснювалося після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, незалежно від дати укладення таких договорів.
Як вбачається з інформації за укладеним договором №7725613 від 26.03.2024 ( розрахунку заборгованості) позичальника ОСОБА_1  ТОВ «Авентус Україна» загальна сума заборгованості станом на 24.07.2024 складає 24 500,00 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 5 400,00 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами за стандартною ставкою (2,2 % за день) ( 5 400,00 грн :100% х 2,2 % = 118,80 грн за день) за період з 26.03.2024 по 24.07.2024 (тобто в межах строку кредитування) в розмірі 14 256,00 грн; сума заборгованості за пенею і штрафами - 4 844,00 грн (а.с. 62-66). 
Проценти за користування кредитом за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 ОСОБА_1 нараховані за період з 26.03.2024 по 24.07.2024 ( 120 днів) із розрахунку 118,80 грн за день (5 400,00 грн :100% х 2,2 % = 118,80 грн) (118,80 грн х 120 дні = 14 256,00 грн). 
Натомість, з урахуванням вимог статті 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023, розмір процентів за вказаний період 26.03.2024 по 24.07.2024 (120 днів) має бути розрахований: за період з 26.03.2024 по 22.04.2024 (26 днів із розрахунку 2,2 %), а за період з 23.04.2024 по 24.07.2024 (94 днів із розрахунку 1,5%). Отже, сума процентів за користування кредитом у розмірі 5 400,00 грн буде складати у загальному розмірі 10 702,80 грн, зокрема: за період з 26.03.2024 по 22.04.2024 - 3 088,80 грн (26 днів х 118,80 грн ( 5 400,00 грн х 2,2 % :100 % = 118,80 грн) та за період з 23.04.2024 по 24.07.2024 - 7 614,00 грн (94 дні х 81,00 грн ( 5 400,00 грн х 1,5 % : 100 % = 81,00 грн).
Отже, позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за процентами за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024підлягають частковому задоволенню, а з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за процентами у сумі 10 702,80 грн.
Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з вказаного кредитного договору та договорів факторингу, суд вважає правильним, в межах заявлених позовних вимог, задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 7725613 від 26.03.2024 у загальному розмірі 16 102,80 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5 400,00 грн; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -10 702,80 грн.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. 
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд встановив, що адвокат адвокатського бюро «Соломко та партнери» Соломко О.В. надавав позивачу ТОВ «ФК «Ейс» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, ордера серії АІ №2004323, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 19.10.2018 (а.с. 35 зв.ст.- а.с. 36, 68-69). 
Пунктом 3.1 договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 визначено, що отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. 
Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (додаток №1 до договору) (п. 3.3). 
Гонорар сплачується шляхом перерахування коштів в безготівковій формі на рахунок Адвокатського бюро (п. 3.7 договору).
11 вересня 2025 року між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» в особі керуючого бюро- адвоката Соломка О.В. та ТОВ «ФК «Ейс» в особі директора Полякова О.В. укладено додаткову угоду №25771056052 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, відповідно до п.1 якої клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів, по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відносно ОСОБА_1 договір №7725613 від 26.03.2024 (а.с. 70).
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг ( даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025), складеного 01 листопада 2025 року між виконавцем адвокатським бюро «Соломко та партнери» та клієнтом ТОВ «ФК «Ейс», виконавець надав, а клієнт отримав наступні послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 - 2 години (вартість послуг 5 000,00 грн); вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є ОСОБА_1 за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 - 2 години (вартість послуг 1 000,00 грн); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №7725613 від 26.03.2024 на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 - 1 година (500,00 грн); підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором 7725613 від 26.03.2024 на рахунок боржника, яким є ОСОБА_1 - 1 година ( вартість послуг 500,00 грн), всього на суму 7 000,00 грн ( а.с.71).
У попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат на правову допомогу, наведеному у позовній заяві, зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу позивача становлять 7 000,00 грн.
Відповідач клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не подав. 
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 7 000,00 грн, є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Вказані витрати є фактичними і неминучими, оскільки позивачу необхідна була правова допомога для звернення до суду з позовною заявою для захисту свого порушеного права. 
ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за подання в підсистемі «Електронний суд» позовної заяви сплатило судовий збір в сумі 2 662,40 грн згідно з платіжною інструкцією від 08.01.2026 №32142 (а.с.1,2). 
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовнихвимог (пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України). 
З огляду на викладене, з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (16 102,80 грн х100 %: 19 656,00 грн = 81,92 %), з урахуванням часткового задоволення позову, підлягають стягненню: судовий збір в розмірі 2 181,04 грн (2 662,40 грн х 81,92 % : 100% ) та судові витрати на професійну правничу допомогу 5 734,40 грн ( 7 000,00 грн х 81,92 % : 100 %).
Керуючись статями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором №7725613 про надання споживчого кредиту від 26 березня 2024 року у розмірі 16 102 гривні 80 копійок. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 181 гривню 04 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 734 гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Поправки Юрія, будинок №6, кабінет №13. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ». 
Повне заочне рішення суду складено 05 травня 2026 року.
Суддя  Н. С. Бабич