Справа № 134/481/26
2/134/438/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
08 червня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Балух О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20 березня 2026 року до Крижопільського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» (далі - ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 27 квітня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір № 8303302 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути отримані кошти та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у сумі 2 600,00 грн шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену позичальником під час оформлення заявки на отримання кредиту. 
У свою чергу відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 18 076,00 грн, з яких: 2 600,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 3 276,00 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту; 5 200,00 грн – штрафні санкції за неналежне виконання грошового зобов`язання. 
25 листопада 2025 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» уклали договір факторингу № ДО-20251125, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «МІЛОАН», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8303302 від 27.04.2025.
Станом на дату подання позову розмір заборгованості залишився незмінним – 18 076,00 грн.
Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з нього понесені судові витрати.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 23 березня 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 20 квітня 2026 року в зв`язку з першою неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 18 травня 2026 року.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 18 травня 2026 року розгляд справи було відкладено на 08 червня 2026 року в зв`язку з витребуванням у позивача належним чином засвідченої копії кредитного договору № 8303302 від 27.04.2025. 
У судове засідання 08 червня 2026 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Представник позивача – Варшавський К.А. у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача. 
Відповідач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі. Вказує, що заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.
Разом з тим, суд не бере до уваги відзив відповідача, який надійшов 08.06.2026 через систему «Електронний суд», оскільки на порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до нього не додано документів, що підтверджують надіслання його копії позивачу.
Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом установлено, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що на підставі договору факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025, укладеного з ТОВ «МІЛОАН», до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 8303302 від 27.04.2025.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутній кредитний договір № 8303302 від 27.04.2025, який, за твердженням позивача, був укладений між відповідачем та первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН». Ухвала суду від 18.05.2026 про витребування у позивача цього доказу залишилась без виконання. 
За відсутності кредитного договору суд позбавлений можливості встановити факт його укладення, перевірити дотримання передбаченої законом форми правочину, а також з`ясувати його істотні умови, зокрема щодо розміру кредиту, строку його повернення, порядку нарахування процентів, комісій та інших платежів.
Надані позивачем анкета-заява на кредит, паспорт споживчого кредиту, графік платежів до паспорту споживчого кредиту, платіжне доручення, картка обліку виконання договору, відомості про щоденні нарахування та погашення самі по собі не є належними та достатніми доказами укладення кредитного договору № 8303302 від 27.04.2025 та не дають можливості встановити його зміст і погоджені його сторонами умови.
Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Включення відомостей щодо відповідача до реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу, саме по собі не є належним та достатнім доказом наявності у позивача права вимоги до відповідача, оскільки не підтверджує ані факту укладення кредитного договору, ані його змісту та умов, на яких ґрунтуються заявлені вимоги.
З огляду на викладене суд вважає недоцільним у межах даної справи досліджувати обставини щодо заявленого позивачем розміру заборгованості, оскільки за відсутності кредитного договору та належних доказів його укладення і змісту неможливо встановити правову підставу виникнення зобов`язання, а також перевірити порядок та умови нарахування заявлених до стягнення сум та їх обґрунтованість.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво21)).
Оскільки позивач не довів наявності у нього права вимоги до відповідача за кредитним договором № 8303302 від 27.04.2025, а отже й порушення свого права, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у цій справі не підлягають стягненню на його користь з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд –

ухвалив:

У задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення (офіс) 321, код ЄДРПОУ 43950742.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 11 червня 2026 року.

Суддя: