Справа № 700/475/24 
Провадження № 1-кп/700/43/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 р. Лисянський районний судЧеркаської області в складі головуючого – судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , захисника: ОСОБА_4 , обвинуваченого: ОСОБА_5 , представника потерпілого: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івківці Чигиринського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, учасником бойових дій, учасником АТО, учасиком ліквідації наслідків ЧАЕС не являється, раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 близько 17 год. 50 хв. 23.02.2024, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ» моделі «2410» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині вул. Небесної Сотні в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області, в напрямку від вул. Бужанська до площі Миру, діючи в порушення вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями (далі – ПДР України), відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який керував велосипедом марки «Ardis» моделі «Либідь», та рухався попереду в попутному напрямку.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/124-24/6151-ІТ від 25.04.2024, так як водій автомобіля марки «ГА3» моделі «2410» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста, що рухався в попутному напрямку, шляхом застосування гальмування з моменту виявлення останнього, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невжиття водієм автомобіля марки «ГАЗ» моделі «2410» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_5 , заходів до зменшення швидкості, а при необхідності зупинки керованого ним автомобіля для уникнення наїзду на велосипедиста, що рухався в попутному напрямку та подальшого його безпечного об`їзду.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №05-9-01/147 від 23.04.2024 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів зліва та справа, уламкового перелому правої лопатки, двобічних переломів ключиць, та ускладнилась гемотораксом, що призвело до здавлення легень та носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; багатоуламковий перелом правої вертлюгової впадини зі зміщенням уламків, перелом сідничних та лобкових кісток двобічно, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; забійні рани м`яких тканин лівого вуха, лівого стегна, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «ГАЗ» моделі «2410» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , а саме вимог п. 12.3 ПДР України, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому зазначив, що він визнає і не оспорює ті факти і докази, які викладені в обвинувальному акті, але велосипедист теж порушив ПДР, він його побачив запізно, збитки відшкодував частково, а тому цивільний позов не визнає, оскільки потерпілий також отримав страхове відшкодування. Він доглядає хвору дружину та регулярно возить її в лікарню, просить його суворо не карати
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в той день їхав на велосипеді в сторону центра та відчув удар і втратив свідомість. Прийшов до тями вже в лікарні. Обвинувачений збитки йому не відшкодував, але щодо покарання покладається на розсуд суду, цивільний позов підтримує.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується доказами, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 23 лютого 2024 року він повертався на автомобілі «Ланос» з роботи і попереду на малій швидкості рухався автомобіль ГАЗ-Волга. Видимість була поганою, оскільки після дощу була мряка, і в цей час ОСОБА_9 збила у велосипедиста який рухався попереду по середині правової смуги руху. ОСОБА_5 залишався на місці ДТП, приїхала поліція та швидка, він був понятим
Згідно протоколу огляду місця події від 23 лютого 2024 року з схемою ДТП та фото таблицею вул. Небесної Сотні в селищі Лисянка, Звенигородського району, Черкаської області, зафіксовано стан дорожнього покриття, розташування транспортних засобів, сліди ДТП, пошкодження транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2410 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений в якості речового доказу та велосипед.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 23 травня 2024 року № 05-9-01/147, у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітки у вигляді численних переломів зліва та справа, уламкового перелому правої лопатки, двобічних переломів ключиць, та ускладнилась гемотораксом, що призвело до здавлення легень та носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; багатоуламковий перелом правої вертлюгової впадини зі зміщенням уламків, перелом сідничних та лобкових кісток двобічно, і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; забійні рани м`яких тканин лівого вуха, лівого стегна, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли виникнути при дорожньо-транспортній пригоді, обставини та механізм якої зазначені у фабулі постанови.
Згідно висновку експертизи технічного стану транспортного засобу від 14 березня 2024 року № СЕ-19/124-24/3626-ІТ встановлено, що до моменту ДТП деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля ГАЗ 2410 «Волга» реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходились в працездатному стані.
Висновком експерта від 28 березня 2024 року №СЕ-19/124-24/3622-ІТ встановлено механізм та місце контактування автомобіля та велосипеда під час ДТП та місце ДТП на проїжджій частині.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2024 року за участю свідка ОСОБА_8 з план-схемою та згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10 квітня 2024 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , визначено об`єктивну видимість на проїзній частині вулиці, погодні умови, стан дорожнього покриття, додаткові вихідні дані для проведення автотехнінчої експертизи.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 25 квітня 2024 року № СЕ-19/124-24/6151-ІТ встановлено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля ГАЗ-2410 н.з НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.
За обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, велосипедист ОСОБА_7 повине був діяти у відповідності до вимог п.п. 6.2., 6.6. а) Правил дорожнього руху.
За обставин зазначених в постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія автомобіля ГАЗ-2410 н.з НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 12. 3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
За обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях велосипедиста ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 6.2., 6.6. а) Правил дорожнього руху.

Оцінюючи вище досліджені в судовому засіданні докази, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є доведеною.
Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин ОСОБА_5 вчинено з необережності який відноситься до категорії тяжких, обвинувачений має на утриманні дружину з інвалідністю, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
Також, обираючи вид та розмір покарання, суд враховує порушення потерпілим вимог пунктів 6.2., 6.6.а) ПДР України, хоча це і не перебуває у причинному зв`язку з наслідками пригоди, проте має бути враховано судом при обранні покарання.
Так, відповідно до вказаних пунктів ПДР України, велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, позаду - червоного.
Для руху в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара).
Велосипедисту зокрема забороняється керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів.

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, асткове відшкодування збитків потерпілому, порушення ПДР також і самим потерпілим.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Відповідно досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Враховуючи викладені обставини та думку потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання, суд дійшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому при призначенні мінімального покарання визначеного санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, до обвинуваченого необхідно застосувати ст. 75 КК України звільнивши від відбуття покарання з випробуванням встановивши іспитовий термін один рік з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України . 
Виходячи з обставин вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим, враховуючи думку учасників судового розгляду а також те, що посвідчення водія необхідне обвинуваченому для забезпечення обслуговування його дружини з інвалідністю та її лікування, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення спеціального права.

Цивільний позов заявлений потерпілим про відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, оскільки це шкода спричинена внаслідок злочину, проте потерпілий отримав страхове відшкодування та в його теж є вина у порушення ПДР України.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє у ньому.
Пунктом 10 ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Моральна шкода здоров`ю — це фізичний біль, страждання та втрати немайнового характеру, яких людина зазнала внаслідок ушкодження здоров`я або каліцтва. Вона відшкодовується винною особою або страховою компанією та є цілком незалежною від матеріальних збитків.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням викладеного, наслідків травми та тривалості і обсягу лікування потерпілого, суд визначає розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 150 000 грн.
Відповідно до ст. 124 КПК України понесені судові витрати на проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Запобіжні заходи не обиралися.
Речові докази необхідно передати власникам.
Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. ст. 342, 351, 363- 368, 370, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому за вказаною статтею покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового стоку тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у виді автомобіля марки «ГАЗ» моделі «2410» р.н. НОМЕР_2 який повернуто власнику, ОСОБА_5 та велосипед «Ardis» моделі «Либідь» який повернуто власнику, ОСОБА_7 залишити власникам звільнивши їх від схоронної розписки та скасувати арешт на вказане майно.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 15145 (п`ятнадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 60 коп.
Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 ,  моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. В іншій частині позову відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

  Суддя -	  ОСОБА_1