УХВАЛА

13 травня 2026 року 
м. Київ

справа №393/467/25
адміністративне провадження № К/990/19362/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Кіровоградській області на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління ДПС у Кіровоградській області про накладення адміністративного стягнення від 29 липня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП та накладено штраф у сумі 1 700,00 грн, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2025 року позов задоволено, скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення та закрито справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Представник позивача звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив поновити строк для подання доказів щодо розміру професійної правничої допомоги, які позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи, як пропущений з поважних причин, долучити до матеріалів справи докази розміру професійної правничої допомоги, які позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи та ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з відповідача Головного управління ДПС у Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Додатковим рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, в задоволенні решти заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Кіровоградській області на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення в частині задоволення заяви сторони позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні заяви сторони позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою Суд виходить з такого.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252). 
У таких випадках суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу. 
Оскільки додаткове судове рішення після його ухвалення стає частиною судового рішення по суті позовних вимог, відповідно, порядок його оскарження є таким, що і для рішення по суті, оскільки вирішує питання, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Статтею 272 КАС України встановлено особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.
Згідно з частиною першою цієї статті судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275 - 277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286 - 288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини третьої цієї статті судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Статтею 286 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Предметом спору у цій справі є постанова про накладення адміністративного стягнення, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення частини першої статті 16315 КУпАП, що за правилами КАС України є категорією справ з приводу рішень про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності та з моменту їх ухвалення вони стали невід`ємною частиною рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Подібний правовий підхід застосовано Верховним Судом в ухвалах від 1 грудня 2020 року у справі №640/18692/18, від 21 грудня 2021 року у справі №296/2444/19, від 26 червня 2023 року у справі №545/1896/21 та від 17 листопада 2025 року у справі №522/4534/25.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 252, 272, 286, 333 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Кіровоградській області на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови.
Копію цієї ухвали суду надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.Є. Блажівська
Судді: О.В. Білоус
І.Л. Желтобрюх