КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 363/3595/25
номер провадження 22-ц/824/5762/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
розглянуву відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року /суддя Олійник С.В./
у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 2 а.с. 68-73/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.
Представник позивача в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права. Апелянт стверджує, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не надавши у встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» строк (до 45 днів) відповідь на заяву-вимогу від 25 березня 2025 року, надіслану на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2.
На думку апелянта, суд помилково вважав, що направлення документів 17 липня 2025 року (після відкриття провадження у справі) усуває порушення. Апелянт наголошує, що надані акти стосуються не пломбування/розпломбування самих електролічильників (НІК 2303ЛАП1Т №8064622 та НІК АР2Т.1000.С.11 №10205380), а лише зовнішньої коробки, в якій вони розміщені. Такі документи не відповідають змісту запиту, оскільки позивач як власник засобів обліку (ст. 32 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.4 Кодексу комерційного обліку електричної енергії) має право на отримання інформації саме про втручання у його прилади обліку, а не у допоміжне обладнання.
Апелянт посилається на те, що бездіяльність відповідача порушує вимоги статей 5, 15, 18-20 Закону України «Про звернення громадян», статті 5 Закону України «Про інформацію», а також положення статей 15, 16 ЦК України. Крім того, представник позивача зазначає, що ГО «Садівниче товариство Дніпро-8», виконуючи функції колективного побутового споживача, має обов`язки оператора системи розподілу щодо кінцевих споживачів (постанова Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 361/5632/21). Апелянт вважає, що факт усунення порушення після звернення до суду не виключає необхідності судового захисту у формі визнання бездіяльності протиправною, оскільки таке визнання має превентивне значення та відновлює порушене право.
На підтвердження доводів апелянт посилається на судову практику щодо неможливості усунення наслідків бездіяльності лише фактом пізнього виконання обов`язку та просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що не відповідає обставинам справи та прийняте з порушенням норм матеріального права (ч. 1 ст. 376 ЦПК України).
Також просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Представник відповідача адвокат Шоха С.І. у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що позивач зловживає правом на звернення, системно подає аналогічні запити з метою створення перешкод у діяльності громадської організації. Підкреслює, що актів пломбування саме лічильників відповідач не складав, оскільки втручання здійснювалося лише у зовнішню коробку для встановлення обмежувача потужності у зв`язку з бездоговірним споживанням електроенергії та відсутністю у позивача статусу члена товариства.
Відповідач посилається на статті 13, 16 ЦК України, практику ЄСПЛ щодо зловживання правом, а також на положення Кодексу комерційного обліку електричної енергії, ПРРЕЕ та статут ГО «СТ Дніпро-8», згідно з якими обов`язки щодо пломбування лічильників у повному обсязі покладаються на оператора системи розподілу, а не на колективного побутового споживача. Наголошує, що всі запитувані документи були направлені позивачу, порушення усунуто, предмет спору щодо зобов`язання вчинити дії відпав. Просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу позивача та стягнути витрати відповідача у сумі 1000 грн.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, апелянт направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності, на підставі наступного.
ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку-магазину та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
25 березня 2025 року позивач направив на електронну адресу відповідача заяву-вимогу про надання завірених копій актів пломбування/розпломбування електролічильників, актів технічних перевірок та письмових пояснень щодо проведення таких дій без його присутності.
Відповідач не надав відповідь у встановлений законом строк. 
17 липня 2025 року, після відкриття провадження у справі, позивачу були направлені відповідні акти (від 15.07.2022, 20.07.2022, 26.06.2023) та інші документи які вимагались позивачем.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 15, 20 Закону України «Про звернення громадян» про обов`язок своєчасно розглядати звернення; ст. 5 Закону України «Про інформацію»; ст. 15, 16 ЦК України про право на захист.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, однак оскільки на момент ухвалення рішення порушення усунуто шляхом надання документів, підстав для задоволення позовних вимог немає.
Однак з таким висновком суду першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, фактично встановив наявність протиправної бездіяльності відповідача, а саме, відсутність відповіді на заяву-вимогу ОСОБА_1 від 25 березня 2025 року у строк, визначений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». Проте, безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині, пославшись на те, що на момент ухвалення рішення порушення було усунуто шляхом направлення відповіді 17 липня 2025 року.
Такий висновок суду суперечить нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, а також підприємства, установи, організації незалежно від форм власності зобов`язані розглянути звернення і надати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з статтею 20 цього Закону строк розгляду письмового звернення не може перевищувати одного місяця, а у виняткових випадках - 45 днів.
Судом встановлено, що відповідач не надав жодної відповіді на звернення позивача протягом більш ніж трьох місяців, чим порушив вимоги зазначених норм. Факт направлення відповіді вже після відкриття провадження у справі не усуває протиправності бездіяльності, яка мала місце на момент звернення до суду.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 15 ЦК України передбачає право на судовий захист. Визнання бездіяльності протиправною є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, який має самостійне значення і не втрачає актуальності навіть у разі фактичного усунення порушення після звернення до суду (постанова Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 361/5632/21, постанова від 04.07.2023 у справі № 757/12345/22).
Суд першої інстанції, встановивши факт порушення строків розгляду звернення, безпідставно відмовив у задоволенні позову в цій частині, чим порушив вимоги статей 263, 265 ЦПК України щодо всебічності, повноти та об`єктивності розгляду справи, а також принципів законності та справедливості.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині на підставі пунктів 3 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України, а саме: невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та скасуванням рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності, судові витрати підлягають перерозподілу. Стягненню з громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» (ЄДРПОУ 26247471) на користь ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.
Оскільки позивач як особа з інвалідністю 2 групи звільнений від сплати судового збору, стягненню з громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн (перша інстанція) та 1816,80 грн (апеляційна інстанція) за задоволення однієї вимоги немайнового характеру.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року - задовольнити частково.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року - скасувати в частині відмови у визнанні протиправною бездіяльності.
Позов ОСОБА_1 до громадської організації «Садівниче товариство Дніпро-8» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність громадської організації "Садівниче Товариство "Дніпро-8" (ЄДРПОУ 26247471) в особі голови Дорофєєва Володимира Івановича, в частині ненадання відповіді на заяву вимогу від 25 березня 2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року - залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з громадської організації "Садівниче Товариство "Дніпро-8" (ЄДРПОУ 26247471) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу 1500 гривень.
Стягнути з громадської організації "Садівниче Товариство "Дніпро-8" (ЄДРПОУ 26247471) на користь держави 1211,20 гривень.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з Громадської організації "Садівниче Товариство "Дніпро-8" (ЄДРПОУ 26247471) на користь держави 1816, 80 гривень.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено 29.05.2026 р.

Головуючий: Судді: