Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/274/26 Головуючий у суді І інстанції: Плохотніченка Л.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2026 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Бондарчук Р.А., 
з участю:
представника особи, яка притягається до відповідальності – адвоката 
особи, яка притягається до відповідальності – Мацюка В.А., 
потерпілого ОСОБА_1 ,
представника потерпілого - адвоката Іванова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу адвоката Іванова О.В., який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Кропивницького від 12.05.2026, якою стосовно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця сел.. Устинівка Кіровоградської області, працює провідним інженером «Укрзалізниці», зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_1 ,
закрито провадження у справі про притягнення за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутності складу адміністративного правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №617286 від 17.03.2026 року, ОСОБА_2 17.03.2026 року в м. Кропивницький, вул. Полтавська 53 керуючи автомобілем ЗАЗ 110308, державний номерний знак НОМЕР_2 , під час виникнення перешкоди для руху, яка полягала в появі автомобіля «HYNDAI SANTA FE» державний номерний знак НОМЕР_3 , по ходу руху автомобіля державний номерний знак НОМЕР_2 на крайній лівій смузі руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, чим порушив п.12.3 ПДР.

Постановою Подільського районного суду м. Кропивницького від 12.05.2026 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вказана постанова мотивована тим, що відсутні порушення ОСОБА_2 вимог п. 12.3 ПДР, оскільки водій транспортного засобу ЗАЗ 110308, державний номерний знак НОМЕР_2 вільно рухався по лівій смузі руху, для руху в якій були відсутні будь-які перешкоди. Проте, створення водієм автомобіля «HYNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_3 , перешкоди для транспортного засобу ЗАЗ 110308, яка полягала у неочікуваному для водія ЗАЗ 110308 різкого повороту вліво потерпілим ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 почав гальмувати, проте не зміг уникнути зіткнення з вказаним автомобілем потерпілого, яким не було перелаштовано свій транспортний засіб у ліву смугу, оскільки дистанція була не великою.
Судом першої інстанції встановлено, що водій автомобіля «HYNDAI SANTA FE» ОСОБА_1 , який є потерпілим у даній справі, у порушення вимог п. 12.3 ПДР України, під час руху раптово змінив напрямок руху та почав виконувати маневр ліворуч, при цьому не переконався у безпечності такого маневру, не врахував дорожню обстановку та дистанцію між транспортними засобами, що рухались у попутному напрямку, внаслідок чого створив аварійну ситуацію.

В апеляційній скарзі адвокат Іванов О.В., який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою визнати громадянина ОСОБА_3 винним за ст. 124 КУпАП та притягнути до передбачуваної цією статтею відповідальності.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що водій автомобіля «HYNDAI SANTA FE», державний реєстраційний номери знак НОМЕР_3 , громадянин ОСОБА_1 мав намір здійснити розворот перехресті для руху в зворотному напрямку, оскільки, на даній ділянці подвійна суцільна смуга.
Виїхавши на перехрестя на зелений сигнал світлофора, дочекавшись, коли зупиняться автомобілі, які рухались в зустрічному та в попутному напрямку, відповідало вже червоному сигналу світлофора для цих автомобілів, продовжив закінчувати маневр розвороту на перехресті та в цей час, в його автомобіль в`їхав автомобіль ЗАЗ 110308, державний реєстраційний номерний під керуванням громадянина ОСОБА_2 .
В подальшому, на громадянина ОСОБА_2 працівниками патрульної полі був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №617286 порушення ним пункту 12.3. Правил дорожнього руху, що спричинило ДТП.
Судом першої інстанції повністю проігноровані показання потерпілого та двох свідків, які зазначили, що автомобіль ЗАЗ 110308, державні реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 в`їхав у транспортний засіб потерпілого вже тоді, коли для нього був заборонені рух через перехрестя внаслідок червоного сигналу світлофора, розташованого перехресті.
Не відповідає дійсності і зазначене судом першої інстанції про те, що через різкий поворот вліво потерпілим ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 почав гальмувати, проте не зміг уникнути зіткнення з вказаним автомобілем потерпілого, яким не було перелаштовано свій транспортний засіб у ліву смугу, оскільки дистанція була не великою.
Ні у схемі ДТП, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, ні на фото зображеннях, які були дослідженні під час судового розгляду, не має слідів екстреного гальмування автомобіля ЗАЗ 110308, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції – без змін, з таких підстав.

В суді апеляційної інстанції адвокат Іванов О.В., який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Значив, що ніякого різкого маневру ОСОБА_1 не виконував. ДТП сталося внаслідок перевищення ОСОБА_2 швидкості руху та проїзду на заборонений сигнал світлофору. 
На підтвердження свої слів просив долучити відеозапис зроблений працівниками поліції. В ході перегляду відеозапису звернув увагу суду на те, що на перехресті на вул.. Полтавська зліва по ходу руху ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виїжджає транспортний засіб «ГАЗ-2410», що вказує, що йому засвітився дозволений сигнал світлофору.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Додав. Що транспортний засіб ОСОБА_2 був перевантажений та він не міг одразу зупинити транспортний засіб. По приїзду працівників поліції, останній сказали йому, що він винний у вчиненні адміністративного правопорушення. Також він допомагав шукати записи камер відео спостереження. Переглянувши відеозапис працівники поліції склали протокол на іншого учасника ДТП. 

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що в той день керував транспортним засобом, їхав прямо в лівому ряду, однак він не встиг зупинити транспортний засіб та здійснив удав правою фарою. На питання суду повідомив, що їхав зі швидкістю 50-55 км/год. 
В багажнику віз 4 мішки муки по 25 кг. кожний. Їхав на зелений сигнал світлофору та почав гальмувати. 

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.
Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху. 

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення апеляційний суд приходить до наступних висновків. 

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 17.03.2026 року в м. Кропивницький, вул. Полтавська 53 керуючи автомобілем ЗАЗ 110308, державний номерний знак НОМЕР_2 , під час виникнення перешкоди для руху, яка полягала в появі автомобіля «HYNDAI SANTA FE» державний номерний знак НОМЕР_3 , по ходу руху автомобіля державний номерний знак НОМЕР_2 на крайній лівій смузі руху, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки, чим порушив п.12.3 ПДР.
За змістом п. 12.3 Правил дорожнього руху у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Із схеми місця ДТП вбачається, що ДТП сталося на смузі руху автомобіля ЗАЗ 110308, державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортний засіб ЗАЗ 110308 отримав видимі пошкодження передньої правої частини транспортного засобу, а транспортний засіб «HYNDAI SANTA FE» отримав видимі пошкодження передньої лівої частини транспортного засобу.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 він керував транспортним засобом ЗАЗ 110308 рухався в крайній лівій смузі прямо, на зелений сигнал світлофору, з правої сторони транспонуй засіб HYNDAI почав повертати на ліво. Він почав гальмувати, однак зупинитись не встиг.

Згідно фотографій з місця ДТП місце розташування транспортних засобів з яких можливо зробити висновок, що ДТП слалося в результаті початку виконання маневру повороту на ліво з крайньої правої смуги водієм транспортного засобу «HYNDAI SANTA FE».

Відповідно до показань свідка ОСОБА_4 , наданих в суді першої інстанції, останній у березні 2026 року, у м. Кропивницькому, в районі магазину «Вдало», зупинив свій транспортний засіб на червоний сигнал світлофору, сидів в автомобілі та палив цигарку, але далі перебуваючи в автомобілі побачив, що відбулася дорожньо-транспортна пригода. Вийшов з автомобіля. Коли дійшов до місця, з якого було добре видно ДТП, то побачив, що між автомобілями ЗАЗ та «Hyundai» відбулося зіткнення. Моменту зіткнення не бачив, але із ситуації дійшов думки, що зіткнення транспортних засобів відбулося як «Hyundai» робив розворот, а ЗАЗ в нього в`їхав. Звука гальмування йому чутно не було;

Згідно показань свідка ОСОБА_5 , наданих в суді першої інстанції, інстанції, відповідно до яких останній 17.03.2026 року, у м. Кропивницькому, по вул. Полтавській вона їхала зі своїм знайомим на транспортному засобі, з якого потім вийшла та пішла по вул. Полтавській. Дійшовши до магазину «Вдало» побачила, що на вул. Полтавській відбулася дорожньо-транспортна пригода між двома автомобілями. З огляду на ситуацію зрозуміла, що «Славута» в`їхала в бік автомобілю «Hyundai». Коли підійшла до місця ДТП побачила, що горів червоний сигнал світлофора.

Також, в суді апеляційної інстанції досліджено відеозапис наданий адвокатом Івановим О.В., який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 . Вказаний відеозапис зроблений шляхом запису на телефон монітору на якому відтворювався запис з камери відео спостереження. Необхідно зазначити про те, що відеозапис є знятий в чорно білому кольорі та при його детальному збільшені не можливо однозначно встановити який саме сигнал світлофору був увімкнений при виконанні водіями маневру. До того ж, світлофор регулює лише рух водіїв по вул. Полтавська. Рух транспортних засобів, що примикають до вул. Полтавська світлофором не регулюється. 

Оцінюючи дії водія ОСОБА_2 суд виходить із того, що обидва транспортні засоби рухались на перехресті, транспортний засіб ЗАЗ 110308 рухався прямо, а транспонуй засіб «HYNDAI SANTA FE» виконував манер розвороту з крайньої правої смуги для руху, оскільки радіус розвороту автомобіля не дозволяв здійснити розворот з крайньої лівої смуги. 
Відповідно до вимог п. 10.4 ПДР України перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. 
В даному випадку водій автомобіля «HYNDAI SANTA FE» почав виконувати маневр розвороту з крайньої правої смуги. 
Вказане означає, що водій «HYNDAI SANTA FE» вже порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, у якому зазначено, що водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині перед розворотом. 
Відповідно до п. 10.6 ПДР України якщо транспортний засіб через свої габарити або інші причини не може виконати поворот чи розворот з відповідного крайнього положення, дозволяється відступити від вимог пункту 10.4 цих Правил, якщо це не суперечить вимогам заборонних чи наказових дорожніх знаків, дорожньої розмітки та не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. У разі потреби, для забезпечення безпеки дорожнього руху, слід звернутися за допомогою до інших осіб.

Тобто, водій має право виконувати розворот не з крайнього лівого положення, а з іншої смуги або навіть з правого узбіччя, якщо це необхідно через габарити транспортного засобу.
При цьому, обов`язком водія є забезпечення повної безпеки маневру для всіх учасників дорожнього руху. Він повинен дати дорогу, як попутним, так і зустрічним транспортним засобам перед початком маневру. Обов`язково завчасно увімкнути відповідні сигнали повороту, щоб інші водії розуміли траєкторію його руху. Маневр не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим водіям або пішоходам.
Тобто, водій керуватися базовим принципом: попутний транспорт має абсолютний пріоритет, оскільки водій при розвороті змінюєте траєкторію і перетинаєте їхній шлях руху. Водій повинен зачекати, поки всі попутні автомобілі, які рухаються у вашому напрямку (як по лівій, так і по правій смугах), повністю проїдуть повз нього. А тому, починати маневр лише тоді, коли попутна смуга (або смуги) позаду нього стане абсолютно вільною на безпечній відстані.

На додаток до цього водій автомобіля «HYNDAI SANTA FE» порушив, ще один пункт ПДР України, а саме п. 10.3 ПДР України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
В даному випадку водій автомобіля «ЗАЗ 110308» ОСОБА_2 їхав лівою смугою і нікуди не мав наміру перестроюватися. 
Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки останній рухався прямо в крайній лівій смузі для руху.
При цьому причиною ДТП є невиконання водієм автомобіля «HYNDAI SANTA FE вимог п. 10.6, п. 10.4, п. 10.3 ПДР України які знаходяться у причинному зв`язку з обставинами ДТП. 
Також необхідні дно зазначити про те, що ДТП сталося на смузі руху транспортного засобу «ЗАЗ 110308». 
Вимогами ПДР України не передбачено, в даній дорожній обстановці, що водій транспортного засобу «ЗАЗ 110308» повинен був дати дорогу автомобілю HYNDAI SANTA FE. 
Натомість вимоги п. 10.4, п. 10.3 ПДР України встановлюють обов`язок водія:
- перед поворотом розворотом завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині;
- у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Що стосується доводів апеляції про те, що водій транспортного засобу «ЗАЗ 110308» ОСОБА_2 рухався на заборонений червоний сигнал світлофору. 
Так в матеріалах справи наявні показання ОСОБА_1 відповідно до яких останній відмовився надавати пояснення про обставини ДТП. 
Також в ході розгляду справи судом першої інстанції допитано свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , відповідно до показань яких кожен окремо не підтвердив факт руху транспортного засобу «ЗАЗ 110308» на заборонений червоний сигнал світлофору. 
Таким чином оскільки ОСОБА_1 після ДТП відмовився надавати пояснення про обставини справи, а свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_4 не підтверджують факт руху транспортного засобу «ЗАЗ 110308» на заборонений червоний сигнал світлофору, суд вважає доводи апеляції про рух водія ОСОБА_2 на заборонений червоний сигнал світлофору, як такі, що надані з метою уникнення адміністративної відповідальності. 

Що стосується доводів апеляції про те, що водій транспортного засобу «ЗАЗ 110308» ОСОБА_2 рухався на заборонений «жовтий» сигнал світлофору. 
Як вже було вище зазначено, що відеозапис наданий представник потерпілого зроблений шляхом запису на телефон монітору на якому відтворювався запис з камери відео спостереження. Необхідно зазначити про те, що відеозапис є знятий в чорно білому кольорі та при збільшені його не можливо однозначно встановити який саме сигнал світлофору був увімкнений при виконанні водіями маневру. 
Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками (п. 8.1. ПДР). 
Пунктом 8.7.3. ПДР визначено, що сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовті миготливі сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.
Таким чином, пунктом ґ) п. 8.7.3. ПДР встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
Разом з тим, відповідно до п. 8.10. ПДР, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 (стоп), якщо їх немає — не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках — перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Згідно п 8.11. ПДР, Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, ДОЗВОЛЯЄТЬСЯ рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Отже, в окремих випадках за можливості дотримання безпеки дорожнього руху ПДР та не створюючи аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху, водію надається право рухатися в разі ввімкнення жовтого сигналу світлофора.

Апеляційний суд не враховує твердження потерпілого ОСОБА_1 та його представника про переїзд перехрестя ОСОБА_2 на миготливий «Жовтий» сигнал світлофору який забороняє проїзд перехрестя, оскільки це не ставиться в провину ОСОБА_2 згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того досліджені докази достовірно не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться йому у провину.
Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.124 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, пред`являти обвинувачення, яке не було пред`явлене працівниками поліції, зокрема проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофору,оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність доказів, які підтверджують доводи потерпілого про наявність в діях ОСОБА_2 факту проїду перехрестя на заборонений сигнал світлофору
З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не доведена. 
Отже, за таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності, у вказаному провадженню по справі про адміністративне правопорушенняза ст. 124 КУпАП - не можливо встановити наявність вини в діях водія ОСОБА_2 , які виразились у порушенні ними Правил дорожнього руху та перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які настали у виді пошкодження транспортних засобів. 
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Відповідно до ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 
Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. 
17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). 
У рішенні ЄСПЛ «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, Суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції та, відповідно, й ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції.
Крім того, у п. 21 рішення «Надточій проти України» від 15.05.2009 року Суд зазначає, що (український) Уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України. 
Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в Мінюстом України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. 
Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали справи свідчать про те, що зібрані докази повно та всебічно досліджені в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції, а всі можливості для одержання додаткових доказів вичерпані.
Отже, за таких обставин, виходячи з принципу диспозитивності, у вказаному провадженню по справі про адміністративне правопорушенняза ст. 124 КУпАП - не можливо встановити наявність та ступінь вини в діях водія ОСОБА_2 , а отже відсутні достовірні та переконливі данні, які б поза розумним сумнівом свідчили про порушення ним Правил дорожнього руху та перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які настали у виді пошкодження транспортних засобів. 
А тому, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, які є суперечливими та протирічять одне одному, не можливість здобути нові докази для проведення повторної експертизи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів про вчинення водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу адвоката Іванова О.В., який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Кропивницького від 12.05.2026, якою стосовно  ОСОБА_2  закрито провадження у справі про притягнення за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутності складу адміністративного правопорушення – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду    Р.А. Бондарчук