ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/2077/25 пров. № А/857/36761/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судових засідань Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан-3» до Тернопільської митниці про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя у І інстанції Юзьків М.І., 
час ухвалення судового рішення не зазначено,
місце ухвалення судового рішення м. Тернопіль,
дата складення повного тексту рішення 04 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролан-3» (далі – ТОВ «Агролан-3») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення (далі – ППР) Тернопільської митниці (далі – Митниця) від 31.01.2025: 
№UA40300020254, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (далі – Мито), у розмірі 10627,30 грн;
№UA40300020255, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (далі – ПДВ), на загальну суму 2338,00 грн, з яких 2125,45 грн за податковими зобов`язаннями та 212,55 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 року у справі № 500/2077/25 позов ТОВ «Агролан-3» було задоволено повністю.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що контролюючим органом було призначено перевірку та обґрунтування її висновків здійснювалось на підставі документів органу іноземної держави без перекладу на українську мову та нелегалізованих в установлений законом спосіб. Відповідного перекладу вказаних документів на державну мову матеріали справи не містять. Таким чином, копії отриманих від митних органів Республіки Білорусь документів, на підставі яких відповідач зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати ПДВ та Мита є неналежними доказами у адміністративній справі. Інших доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних ППР відповідачем не надано.
У апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції Митниця просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ТОВ «Агролан-3» у повному обсязі. 
Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що разом із відзивом на позовну заяву відповідачем були надані суду усі беззаперечні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та підтверджують правомірність прийнятих Митницею ППР. 
Суд першої інстанції порушив принцип рівності процесуальних прав учасників справи та змагальності сторін, оскільки не звернув увагу Митниці на неналежність поданих нею доказів, не витребував належних доказів та не надав можливості усунути недоліків у частині подання належних доказів, у той час як позивачу була надана можливість усунути недоліки та подати належні докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Тому вважає, що суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, визнавши неналежними докази Митниці, чим фактично позбавив права на доступ до правосуддя.
Водночас наполягає на тому, що у зв`язку із надходженням інформації від Державного митного комітету Республіки Білорусь (лист № 08-3-8/40140 від 04.01.2022) про непідтвердження преференційного походження товарів на підставі наказу Митниці від 23.12.2024 № 198 було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ «Агролан-3» вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями (далі – МД) №UA209210/2021/009827 від 27.05.2021 та №UA403020/2021/007081 від 06.10.2021. 
За результатами проведеної перевірки складено акт від 16.01.2025 № 2/25/7.25-19/36143978. 
Під час перевірки встановлено, що ввезені позивачем на митну територію України та оформлені за МД №UA209210/2021/009827 від 27.05.2021 та №UA403020/2021/007081 від 06.10.2021 товари не мають статусу преференційного походження відповідно до Правил визначення країни походження товарів, які діють стосовно товарів, що походять з держав-учасниць Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав. 
Таким чином, позивачем під час застосування преференційної ставки ввізного мита щодо товару, який імпортувався з території Держави - учасниці СНД відповідно до поданих сертифікатів про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2021 №BYUA1310002363 та від 20.09.2021 №BYUA1310004706 створені умови щодо несплати митних платежів у повному обсязі та не виконано вимоги, установлені Митним кодексом України, Податковим кодексом України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. 
Формальна наявність поданих до митного оформлення сертифікатів про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2021 №BYUA1310002363 та від 20.09.2021 №BYUA1310004706 не є достатньою підставою для висновків про вчинення позивачем всіх необхідних та залежних від нього дій для застосування режиму вільної торгівлі до ввезеного товару та отримання пільги – тарифної преференції. 
Таким чином, невиїзна документальна перевірка була проведена Митницею на законних підставах, оспорювані ППР від 31.01.2025 №UA40300020254 та №UA40300020255 прийняті правомірно і підстав для визнання їх протиправними та скасування у суду першої інстанції не було.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТОВ «Агролан-3» підтримало доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечило обґрунтованість апеляційних вимог та просило залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Звертає увагу апеляційного суду на те, що перевірка Митниці була проведена на підставі документів органу іноземної держави, тобто неналежних доказів. 
Зазначає, що інформація уповноваженого органу Республіки Білорусь від 01.01.2022 №08-3-8/40140 щодо результатів перевірки сертифікатів про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2025 року та від 20.09.2021 року, акт експертизи походження товарів від 02.03.201 року №М205, довідка виробника ВАТ «Мозирсіль» від 04.02.2021 року №А-25/2 та №А25/1 підтверджують позицію позивача щодо неправомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.
Чинним законодавством не передбачено повноважень митних органів країни ввезення товару самостійно визначати рівень дотримання критерію достатньої обробки/переробки товарів, оскільки це питання належить до виключної компетенції органів, що видають сертифікати форми СТ-1.
Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.
Представники Митниці у судовому засіданні апеляційного суду підтримали подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у їх тексті. Просили скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ТОВ «Агролан-3» відмовити.
Представник ТОВ «Агролан-3» у ході апеляційного розгляду у режимі відеоконференції заперечив обґрунтованість вимог апелянта доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог Митниці, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, на підставі наказу Митниці від 23.12.2024 № 198 у період з 31.12.2024 по 06.01.2025 було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ "Агролан-3" вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за МД №UA209210/2021/009827 від 27.05.2021 та №UA403020/2021/007081 від 06.10.2021.
Результати вказаної перевірки оформлено актом від 16.01.2025 № 2/25/7.25-19/36143978. Під час перевірки контролюючий орган дійшов висновку про встановлення ввезення на митну територію України та здійснення митного оформлення товарів за МД:
1) від 27.05.2021 № UA209210/2021/009827 "Комплексна харчова добавка для м`ясної продукції "Смесь посолочно-нитритная" "Универсальная" упакована в поліетиленові ламіновані мішки по 25 кг - 2 600 мішків. Вага нетто - 65 000 кг. Фізико-хімічні показники: зовнішній вигляд - кристалічний продукт; колір - білий; масова доля: хлористого натрію не менше 99,1%; натрія азотисто-кислого 0,55+/-0,05% нерозчинного у воді залишку, не більше 0,03%, вологи, не більше 0,8%. Призначена для застосування в м`ясопереробній промисловості для формування і стабілізації рожево-червоного кольору, додавання солоного смаку, збільшення терміну зберігання та поліпшення смаку. ТУ РБ 400087365.001-2003 Торгова марка: "Мозырьсоль". Виробник: ОАО "Мозырьсоль" Білорусь (BY)". Код товару 2501009100 згідно із УКТ ЗЕД. Ставка ввізного мита - пільгова - 2%, зменшене ввізне мито - 0% від митної вартості. Фактурна вартість товару 9750, 00 дол. США (згідно із встановленим курсом НБУ на дату митного оформлення (1 USD = 27,54610000 грн) 268 574,48 грн). Митна вартість - 268 574,48 грн. По цьому товару до бюджету нараховано/сплачено ПДВ на суму 53714,90 грн. Ввізне мито в розмірі 5371, 49 грн нараховано умовно (спосіб платежу - 06).
Отримувач товару та особа відповідальна за фінансове врегулювання - ТОВ "Агролан-3". Відправник товару ОАО "Мозырьсоль" (247760, Гомельская обл., г. Мозырь, Белорусь (BY);
2) від 06.10.2021 № UA403020/2021/007081 "Комплексна харчова добавка для м`ясної продукції "Смесь посолочно-нитритная" "Универсальная" упакована в поліетиленові ламіновані мішки по 25 кг - 2600 мішків. Вага нетто - 65 000 кг. Фізико-хімічні показники: зовнішній вигляд - кристалічний продукт; колір - білий; масова доля: хлористого натрію не менше 99,1%; натрія азотисто-кислого 0,55+/-0,05% нерозчинного у воді залишку, не більше 0,03%, вологи, не більше 0,8%. Призначена для застосування в м`ясопереробній промисловості для формування і стабілізації рожево-червоного кольору, додавання солоного смаку, збільшення терміну зберігання та поліпшення смаку. ТУ РБ 400087365.001-2003 Торгова марка: "Мозырьсоль". Виробник: ОАО "Мозырьсоль" Білорусь (BY)". Код товару 2501009100 згідно із УКТ ЗЕД. Ставка ввізного мита - пільгова - 2%, зменшене ввізне мито - 0% від митної вартості. Фактурна вартість товару 9945, 00 дол. США (згідно із встановленим курсом НБУ на дату митного оформлення (1 USD = 26,42440000 грн.) 262 790, 66 грн.). Митна вартість - 262 790, 66 грн. По вказаному товару до бюджету нараховано/сплачено ПДВ на суму 52558,13 грн. Ввізне мито в розмірі 5255,81 грн нараховано умовно (спосіб платежу - 06).
Отримувач товару та особа відповідальна за фінансове врегулювання - ТОВ "Агролан-3". Відправник товару ОАО "Мозырьсоль" (247760, Гомельская обл., г. Мозырь, Белорусь (BY).
У графах 34 "Код країни походження" вказаних МД було зазначено BY (Білорусь) на підставі відомостей, наявних у сертифікатах про походження товару форми СТ-1, наданих експортером - державою-учасницею Співдружності Незалежних Держав.
На підтвердження країни походження товарів декларантом під час митного оформлення були надані сертифікати про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2021 №BYUA1310002363 та від 20.09.2021 №BYUA1310004706, котрі зазначені у графі 44 МД під кодом "7006" - "Сертифікат про походження товару форми СТ-1" та застосовано преференцію по сплаті Мита за кодом "400" - товари, що ввозяться в Україну згідно з міжурядовими угодами України з країнами СНД (крім Республіки Грузія) (Угода про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року, двосторонні міжурядові угоди України з країнами СНД про вільну торгівлю, Договір про зону вільної торгівлі від 30.07.2012), яка відображена в графі 36 митних декларацій.
Відповідачем задля забезпечення належного контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками ввізного мита, було підготовлено та направлено Державній митній службі України проект запиту від 19.10.2021 №7.25-08-1/7.25-15/4/1332 для подальшого направлення на перевірку до уповноваженого органу Республіки Білорусь зазначених сертифікатів про походження товару форми СТ-1 та виконання критерію походження "Д2501", зазначеного у них.
Державна митна служба України листом від 08.02.2022 № 15/15-03-01/7.25/720 направило Митниці інформацію уповноваженого органу Республіки Білорусь від 01.01.2022 № 08-3-8/40140 щодо результатів перевірки сертифікатів про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2021 №BYUA1310002363 (4468843) та від 20.09.2021 №BYUA1310004706 (4489573). 
Водночас Державним митним комітетом Республіки Білорусь додатково було надано акт експертизи походження товарів від 02.03.2021 №М205, а також довідки виробника ВАТ "Мозырьсоль" від 04.02.2021 № А-25/2 та від 04.02.2021 № А-25/1 щодо основних операцій технологічного виробництва комплексної харчової добавки для м`ясної продукції - суміші посолочно-нітрітної. 
Відтак, митний орган дійшов висновку про порушення позивачем:
пункту 5.1 Правил визначення країни походження товарів, затверджені Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності незалежних Держав від 20.11.2009 (далі – Правила), пункту 2.5 Приміток 2 Переліку (Додаток 1 до Правил), частини 1 статті 257, частин 4 та 5 статті 280 Митного кодексу України (далі – МК), у результаті чого було занижено податкове зобов`язання зі сплати Мита за МД від 27.05.2021 №UA209210/2021/009827 та від 06.10.2021 №UA403020/2021/007081 на суму 10627,30 грн;
пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі – ПК), у результаті чого занижено податкове зобов`язання зі сплати ПДВ за МД від 27.05.2021 №UA209210/2021/009827 та від 06.10.2021 UA403020/2021/007081 на суму 2125,46 грн.
На підставі висновків вказаного акта перевірки Митницею 31.01.2025 винесено ППР:
№UA40300020254 про збільшення ТОВ "Агролан-3" грошового зобов`язання з Мито у розмірі 10627,30 грн;
№UA40300020255 про збільшення позивачу грошового зобов`язання з ПДВ у загальному розмірі 2338,00 грн, з яких 2125,45 грн за податковими зобов`язаннями та 212,55 грн за штрафними санкціями.
ТОВ «Агролан-3» не погодилося із правомірністю вказаних рішень Митниці та звернулося до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Частиною 1 статті 1 Митного кодексу України (далі – МК) передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 МК).
За правилами частин 2, 6 статті 36 МК країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно із статтею 43 МК документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
За приписами частин 1-4 статті 45 МК у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей. Запит про проведення перевірки повинен містити виклад обставин, що дали підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої країни походження товару, посилання на правила визначення походження товарів, що застосовуються в Україні, а також іншу необхідну інформацію. До запиту додається документ, що підлягає перевірці, або його копія, а також у разі необхідності інші відомості, що можуть сприяти проведенню перевірки. Запит про проведення перевірки надсилається протягом 1095 днів з дня подання документа про походження товару, крім випадків, коли така перевірка ініціюється у зв`язку з кримінальним провадженням.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Як передбачено статтею 278 МК, датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Відповідно до частини 5 статті 280 МК ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно із частиною 1 статті 351 МК предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 351 МК документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано приписами ПК.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Як передбачено підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Згідно з підпунктом 54.4 статті 54 ПК у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пунктом 112.2 статті 112 ПК особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, органи митного контролю після завершення митного оформлення набувають повноваження на проведення перевірки правильності розмитнення певного товару за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску такого товару і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. 
Питання визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав було врегульовано Угодою про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009, ратифікованою Законом України від 06.07.2011 № 3592-VI (далі – Правила).
Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Правил країною походження товару вважається держава-учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.
Згідно із положеннями пункту 5.1 розділу 5 Правил товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами, а також якщо товар: 
а) вивозиться на підставі договору (контракту) між резидентом однієї з держав - учасниць Угоди й резидентом іншої держави - учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди та ввозиться на митну територію іншої держави - учасниці Угоди. У випадках, зазначених у пунктах 8.5 і 8.6 цих Правил, такий договір може бути укладений після вивезення товару; 
б) вивозиться (ввозиться) фізичною особою - резидентом держави - учасниці Угоди з митної території однієї держави - учасниці Угоди на митну територію іншої держави - учасниці Угоди; 
в) не залишає територій держав - учасниць Угоди, за винятком випадків, коли товар знаходиться або переміщується територіями третіх країн під митним контролем, документально підтвердженим митними органами країн, через території яких здійснюється доставка товару. При цьому товар повинен бути в незмінному стані й над ним не повинні проводитися будь-які операції, за винятком операцій із забезпечення схоронності й перевантаження товару.
Питання підтвердження країни походження товарів регламентовано приписами розділу 6 Правил.
Для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару (пункт 6.1 розділу 6 Правил). 
Під час вивезення товарів з держав - учасниць Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства (далі - уповноважений орган) (пункт 6.3 розділу 6 Правил).
Держави - учасниці Угоди обмінюються зразками бланків сертифікатів форми СТ-1, зразками підписів осіб, які мають право засвідчувати сертифікати, відбитками печаток уповноважених органів, а також інформацією про найменування та адреси вповноважених органів. Без надання зазначених відомостей сертифікати не визнаються митними органами країни ввезення для цілей надання режиму вільної торгівлі. (пункт 6.5 розділу 6 Правил).. 
У разі виникнення сумнівів стосовно бездоганності сертифіката форми СТ-1 або відомостей, які в ньому містяться, митний орган країни ввезення товару може звернутися до вповноваженого органу, що засвідчив сертифікат форми СТ-1, або до компетентних органів країни походження товару з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі прохання, пов`язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення (пункт 6.7 розділу 6 Правил).
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження країни походження товарів ТОВ «Агролан-3» під час митного оформлення Митниці надало сертифікати про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2021 №BYUA1310002363 та від 20.09.2021 №BYUA1310004706, зазначені у графі 44 МД під кодом "7006" - "Сертифікат про походження товару форми СТ-1".
До вказаних сертифікатів зауважень у митного органу не було і вони були визнані та враховані під час здійснення митних процедур.
Згодом Митниця ініціювала відповідно до приписів пункту 6.7 Розділу 6 Правил звернення до уповноваженого органу Республіки Білорусь щодо належності зазначених сертифікатів про походження товару форми СТ-1 та виконання зазначеного у них критерію походження "Д2501". 
На звернення Державної митної служби України уповноваженим органом Республіки Білорусь листом від 01.01.2022 № 08-3-8/40140 було надано відповідь щодо результатів перевірки сертифікатів про походження товару форми СТ-1 від 17.05.2021 №BYUA1310002363 (4468843) та від 20.09.2021 №BYUA1310004706 (4489573). Окрім цього, Державним митним комітетом Республіки Білорусь додатково було надано акт експертизи походження товарів від 02.03.2021 №М205, а також довідки виробника ВАТ "Мозырьсоль" від 04.02.2021 № А-25/2 та від 04.02.2021 № А-25/1 щодо основних операцій технологічного виробництва комплексної харчової добавки для м`ясної продукції - суміші посолочно-нітрітної.
При цьому апеляційний суд погоджується із доводами позивача про те, що державний митний комітет Республіки Білорусь у відповіді від 04.01.2022 №08-3-8/40140 на звернення Державної митної служби України від 02.11.2021 № 15/15-03/11/5091 підтвердив правомірність видачі сертифікатів СТ-1 та виконання критерію достатньої обробки (переробки) товару.
Окрім того, акт експертизи походження товарів від 02.03.2021 року №М205 також підтвердив, що ступінь переробки товару перевищує операції, вказані в розділі 3 Правил.
Разом із тим, апеляційний суд наголошує, що визначення країни походження товару, зокрема, відповідно до критерію достатньої обробки/переробки товару, вказаного у пункті 2.4 Правил, здійснюється органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства. За умови виконання такого критерію видається Сертифікат про проходження товару форми СТ-1 з зазначенням критерію походження у графі 9 сертифікату, який однозначно свідчить про країну походження товару.
Саме сертифікат про проходження товару форми СТ-1, за відсутності розбіжностей в наданих документах про країну походження товару, підтверджує країну походження товару для цілей надання режиму вільної торгівлі відповідно до пункту 6.1 Правил.
При цьому чинним законодавством не передбачено повноважень митних органів країни ввезення товару самостійно визначати рівень дотримання критерію достатньої обробки/переробки товарів, оскільки це питання належить до виключної компетенції органів, що видають сертифікати форми СТ-1.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі №813/7294/13-а, який слушно врахований судом першої інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» під час вирішення цього спору. 
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року у справі №500/2077/25 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
  	 	В. Я. Качмар  	

Постанова у повному обсязі складена 26 червня 2025 року.