Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №344/23223/25
Провадження №2/338/580/26
09 червня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді Битківського Л. М.,
з участю секретаря судового засідання Микитюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачкою та первісними кредиторами були укладені кредитні договори та договір позики, за якими відповідачка отримала грошові кошти, однак належним чином свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати передбачених договорами платежів не виконала.
Позивач зазначає, що в подальшому на підставі договорів факторингу до нього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за відповідними договорами, у зв`язку з чим він набув статусу нового кредитора у зобов`язаннях.
Загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості становить 90 388 грн 50 коп.
Зокрема, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість:
за кредитним договором № 1125413 від 13 лютого 2025 року — 17 880 грн 00 коп., з яких: 7 000 грн 00 коп. — заборгованість за основним зобов`язанням; 0 грн 00 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом; 0 грн 00 коп. — заборгованість за комісією за надання кредиту; 5 880 грн 00 коп. — заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 5 000 грн 00 коп. — заборгованість за неустойкою;
за кредитним договором № 71559592 від 04 березня 2025 року — 20 700 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу; 1 800 грн 00 коп. — заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. — заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом; 12 000 грн 00 коп. — заборгованість за пенею; 900 грн 00 коп. — комісія за надання кредиту;
за кредитним договором № 8833626 від 10 березня 2025 року — 11 593 грн 50 коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу; 2 593 грн 50 коп. — заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. — заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом; 0 грн 00 коп. — заборгованість за пенею; 6 000 грн 00 коп. — неустойка; 0 грн 00 коп. — комісія за надання кредиту;
за кредитним договором № 40994-01/2025 від 19 січня 2025 року — 12 320 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу; 2 160 грн 00 коп. — заборгованість за відсотками; 6 160 грн 00 коп. — заборгованість за штрафом; 0 грн 00 коп. — комісія за видачу кредиту;
за кредитним договором № 5590301 від 03 березня 2025 року — 19 720 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. — заборгованість за основним зобов`язанням; 0 грн 00 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом; 0 грн 00 коп. — заборгованість за комісією за надання кредиту; 6 720 грн 00 коп. — заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 7 000 грн 00 коп. — заборгованість за неустойкою;
за договором позики № 199844 від 26 березня 2025 року — 8 175 грн 00 коп., з яких: 2 500 грн 00 коп. — заборгованість за основною сумою боргу; 7 грн 25 коп. — заборгованість за відсотками; 0 грн 00 коп. — заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою; 5 000 грн 00 коп. — заборгованість за пенею; 667 грн 75 коп. — комісія за надання позики.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву та доказів на спростування заявлених вимог суду не подала.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних.
За змістом ст. ст. 626, 627, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог законодавства, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона, позикодавець, передає у власність другій стороні, позичальникові, грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, тобто відступлення права вимоги.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
За змістом ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу одна сторона, фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, клієнта, за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, боржника. Предметом договору факторингу може бути як наявна вимога, так і майбутня вимога.
Положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти, оферти, однією стороною та її прийняття, акцепту, другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може підписуватися електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронний договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано копії кредитних договорів, договору позики, договорів факторингу, витягів із реєстрів боржників, розрахунки заборгованості, а також інші письмові докази на підтвердження переходу до позивача права вимоги до відповідачки.
Відповідачкою доказів повернення отриманих кредитних коштів або сплати процентів за користування кредитними коштами суду не подано.
З огляду на це, суд вважає доведеними вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та процентами за користування кредитом/позикою.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення неустойки, штрафу та пені задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком чи іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.
Цим же пунктом встановлено, що неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання, невиконання або часткове виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.
Із матеріалів справи вбачається, що всі спірні кредитні договори та договір позики, за якими позивач заявляє до стягнення неустойку, штраф та пеню, були укладені у 2025 році, тобто після 24 лютого 2022 року та в період дії в Україні воєнного стану.
Заявлені позивачем суми неустойки, штрафу та пені виникли саме як відповідальність відповідачки за прострочення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договором позики.
За таких обставин, незалежно від того, чи передбачені відповідними договорами умови про нарахування штрафних санкцій, положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України прямо звільняють позичальника від обов`язку сплачувати кредитодавцю неустойку, штраф і пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання, а такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем.
Отже, правові підстави для стягнення з відповідачки неустойки, штрафу та пені відсутні.
Тому суд відмовляє у стягненні з відповідачки:
5 000 грн 00 коп. неустойки за кредитним договором № 1125413 від 13 лютого 2025 року;
12 000 грн 00 коп. пені за кредитним договором № 71559592 від 04 березня 2025 року;
6 000 грн 00 коп. неустойки за кредитним договором № 8833626 від 10 березня 2025 року;
6 160 грн 00 коп. штрафу за кредитним договором № 40994-01/2025 від 19 січня 2025 року;
7 000 грн 00 коп. неустойки за кредитним договором № 5590301 від 03 березня 2025 року;
5 000 грн 00 коп. пені за договором позики № 199844 від 26 березня 2025 року.
Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне.
За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
У справах про стягнення заборгованості за споживчим кредитом позивач повинен довести не лише факт відображення певної суми в реєстрі боржників чи розрахунку заборгованості, але й наявність у самому кредитному договорі погодженої сторонами умови про обов`язок позичальника сплатити таку комісію, її розмір, порядок нарахування та строки сплати.
Реєстр боржників та розрахунок заборгованості є похідними документами, які фіксують позицію кредитора щодо розміру боргу, однак самі по собі не підтверджують погодження відповідачкою обов`язку сплачувати комісію за обслуговування кредиту, якщо такий обов`язок прямо не передбачений кредитним договором.
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються , зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином вказаним законом передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, відповідно до частин 1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Умови споживчного кредитного договору щодо місячної плати за «обслуговування кредиту» чи «управління заборгованістю» є нікчемними, якщо банк стягує їх за дії, які є його обов`язком (облік, моніторинг) або за надання щомісячної інформації про борг, яка за законом має бути безоплатною.  
Позивач не довів, що вказані платежі нараховувались не за дії які є його обов`язком, а за інші надані споживачу послуги.
За таких обставин вимоги про стягнення 5 880 грн 00 коп. комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором № 1125413 та 6 720 грн 00 коп. комісії за обслуговування кредиту за кредитним договором № 5590301 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Разом з тим суд вважає доведеними вимоги позивача в частині стягнення основної суми боргу, процентів за користування кредитом/позикою, а також тих комісій, які заявлені як комісія за надання кредиту/позики та підтверджені умовами відповідних договорів.
Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню:
за кредитним договором № 1125413 від 13 лютого 2025 року — 7 000 грн 00 коп. заборгованості за основним зобов`язанням;
за кредитним договором № 71559592 від 04 березня 2025 року — 8 700 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. — основна сума боргу, 1 800 грн 00 коп. — проценти, 900 грн 00 коп. — комісія за надання кредиту;
за кредитним договором № 8833626 від 10 березня 2025 року — 5 593 грн 50 коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. — основна сума боргу, 2 593 грн 50 коп. — проценти;
за кредитним договором № 40994-01/2025 від 19 січня 2025 року — 6 160 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. — основна сума боргу, 2 160 грн 00 коп. — проценти;
за кредитним договором № 5590301 від 03 березня 2025 року — 6 000 грн 00 коп. заборгованості за основним зобов`язанням;
за договором позики № 199844 від 26 березня 2025 року — 3 175 грн 00 коп., з яких: 2 500 грн 00 коп. — основна сума боргу, 7 грн 25 коп. — проценти, 667 грн 75 коп. — комісія за надання позики.
Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить 36 628 грн 50 коп.
У решті позовних вимог, а саме в частині стягнення неустойки, штрафу, пені та комісії за обслуговування кредиту, слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено до стягнення 90 388 грн 50 коп., суд задовольняє вимоги на суму 36 628 грн 50 коп., що становить 40,52 % від заявлених вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп., тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 227 грн 05 коп.
На підставі наведеного, ст. ст. 11, 205, 207, 512, 514, 526, 549, 551, 610, 612, 625, 626–629, 1046–1049, 1054, 1077, 1078 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст. ст. 12, 13, 76–81, 89, 133, 141, 259, 263–265, 268, 274–279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 36 628 грн 50 коп., а саме:
за кредитним договором № 1125413 від 13 лютого 2025 року — 7 000 грн 00 коп. заборгованості за основним зобов`язанням;
за кредитним договором № 71559592 від 04 березня 2025 року — 8 700 грн 00 коп., з яких: 6 000 грн 00 коп. — основна сума боргу, 1 800 грн 00 коп. — проценти, 900 грн 00 коп. — комісія за надання кредиту;
за кредитним договором № 8833626 від 10 березня 2025 року — 5 593 грн 50 коп., з яких: 3 000 грн 00 коп. — основна сума боргу, 2 593 грн 50 коп. — проценти;
за кредитним договором № 40994-01/2025 від 19 січня 2025 року — 6 160 грн 00 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. — основна сума боргу, 2 160 грн 00 коп. — проценти;
за кредитним договором № 5590301 від 03 березня 2025 року — 6 000 грн 00 коп. заборгованості за основним зобов`язанням;
за договором позики № 199844 від 26 березня 2025 року — 3 175 грн 00 коп., з яких: 2 500 грн 00 коп. — основна сума боргу, 7 грн 25 коп. — проценти, 667 грн 75 коп. — комісія за надання позики.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 227 грн 05 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л. М. Битківський