Справа № 464/622/26
пр.№ 2/464/1338/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2026 Сихівський районний суд міста Львова
у складі: головуючого - судді Чорна С.З.,
секретаря судового засідання – Павліш О.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги, -

в с т а н о в и в :

представник Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за постачання гарячої води та абонентське обслуговування за період з 01.12.2021 по 30.11.2025 у розмірі 22143.12 грн, пеню за надані послуги - 661.18 грн, 3% річних за надані послуги - 435.04 грн, інфляційні втрати за надані послуги - 1260.12 грн, а також 3328.00 грн судового збору.
Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією-субєктом господарської діяльності з постачання споживачем теплової енергії. З 01.12.2021 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім?ї і реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися рахунки на оплату послуг. Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, а останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату належним чином не здійснювали, чим порушив (-ли) ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 за №830, п. 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою КМУ від 11.12.2019 за № 1182, п.п. 32 та 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, а також п.п. 32 та 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води. Проте, у зв`язку з відсутністю оплати з гарячого водопостачання за період з 01.12.2021 по 30.11.2025 у відповідачів утворилась заборгованість за послуги з постачання гарячої води в сумі 22 143,12 грн, пеня за надані послуги у розмірі 661.18 грн, 3% річних 435,04 грн, 1216,12 інфляційних втрат, всього за надані послуги – 24 499,46 грн. У зв`язку із вищенаведеним позовну заяву просить задоволити.
Ухвалою суду від 25.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
27.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду поступив відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки між сторонами не було укладено договору, зазначає, що жодного куба води не було спожито. Окремо зазначає, що мешканцями підїзду відмовилися від послуг постачальника, у 2018 році оскільки такі послуги були незадовільні. У зв`язку із вищенаведеним у позовній заяві просить відмовити. 
08.05.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у яких він посилався на викладих у відзиві доводи. Окремо зазначив, що споживачами послуг гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 являються 144 квартир. Позивач не надав інформації про те, чи всі ці квартири оснащені приладами обліку використання води та чи усі квартири подавали показники обліку використання гарячої води.
Стверджує, що показники вузлів усіма квартирами не подавались, а відповідно різниця між показниками вузлів комерційного та розподільного обліку (небаланс) на такі квартири не розподілялась. При цьому, в жодному випадку не доведено, що квартири, які не подавали показники вузлів розподільного обліку, не являлись споживачами послуг та не використовували гарячої води у цей період.
Проте обсяг спожитої гарячої води, що обліковувався як небаланс, був розподілений на осіб, які подали показ спожитої гарячої води в тому числі і на Відповідача.
Звертає увагу на те, що ні в Методиці, ні в Законі не зазначено, що небаланс розподіляється лише між особами, які вправно подавали показники вузлів розподільного обліку та регулярно сплачують за отримані послуги. В розумінні Закону, споживачами є усі особи, яким послуги надаються, відповідно за такі потрібно оплачувати саме споживачам такої послуги.
12.05.2026 від представника позивача – Бокало Т.А. надійшло клопотання про зменшення позовних вимог у зв`язку з перерахуванням боргу. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за постачання гарячої води та абонентське обслуговування за період з 01.12.2021 по 30.11.2025 у розмірі 15 710, 32 грн, пеню за надані послуги – 834,71 грн, а також 3328.00 грн судового збору
Окрім цього, 12.05.2026 від представника позивача – Бокало Т.А. надійшли пояснення у яких остання просила задоволити позовні вимоги. Окремо зазначила, що факт укладення договору є факт отримання послуг, послуги не були відключені від будинку.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого позивачем клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідачі  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 19.01.2026.
Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно із п.4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
За змістом ст.ст.12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення.
Згідно з ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.
Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, а постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023.
Зміни, що були внесені до Правил №830 та Правил №1182, набули чинності з 01.10.2021.
А тому з 01.12.2021 з відповідачами є укладені індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання.
Зазначені договори є розміщеними на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua.
Відповідно до п.6 Правил №830, за індивідуальним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.
Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Пунктом 8 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії також передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.
Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати втрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-29514с15: «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги, можна погодитися», а також у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.
Отже, відповідачі є споживачами послуг гарячого водопостачання, що постачалась за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго». ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавало відповідачам, як споживачам за вказаною адресою послуги гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовились. 
Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил.
Покликання сторони відповідача про те, що вони відмовилися від послуг постачання гарячої води жодним доказом не підтверджено.
Відповідно до статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Як вбачається із позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 30.11.2025.
Згідно з відомостями про нарахування та оплату послуги, у відповідачів наявна заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 30.11.2025 в сумі 15 710,32 грн, пеня за надані послуги у розмірі 834,71 грн. після перерахунку.
Факт надання та отримання послуг мешканцями будинку, у тому числі і відповідачами підтверджується інформацією про ВОТЕ з показами загальнобудинкового вузла обліку та інформацією по об?єкту.
Акт про прийняття вузла розподільчого обліку на абоноблік від 23.02.2026 підтверджує, що лише 23.02.2026 після повірки вузла обліку було опломбовано квартирний вузол обліку.
Разом з цим, акт № 0124091 про розпломбування вузла розподільчого обліку від 23.02.2026 хоч і вказує на те, що вузли обліку було опломбовано, однак доказів на те коли саме це було зроблено суду не надано.
Тобто до цього часу відповідачі не надавали позивачу інформацію про проходження повірки вузлом обліку.
Відповідно до п. 29 Постанови КМУ від 11.12.2019 №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», п. 20 індивідуального договору про надання послуги з гарячого водопостачання перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
Всупереч вищезазначеним вимогам, відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо оплати послуг з постачання гарячої води.
Статтею 178 ЦК встановлено, що виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) - це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язанняю.
Обґрунтування методики та правильності проведення нарахувань позивачем наведено у позовній заяві та письмових поясненнях представника ЛМКП «Львівтеплоенерго» поданих на адресу суду.
Нарахування вартості послуг з постачання теплової енергії та гарячої води проводилось згідно встановлених тарифів. Із 2021 для ЛМКП «Львівтеплоенерго» застосовуються тарифи, встановлені Рішенням Львівської міської Ради від 01.11.2021р. №972 (із змінами) «Про встановлення ЛМКП «Львівтеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з постачання теплової енергії та гарячої води».
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Відповідачами власного розрахунку не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.
Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійснення своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Однак, покликання відповідача ОСОБА_1 , що ніхто не користується послугами ЛМКП «Львівтеплоенерго», не звільняє його від обов`язку нести відповідальність перед позивачем за зобов`язаннями та утримувати майно, що йому належить, оскільки останній зареєстрований у вказаній квартирі та являється її власником.
Долучений відповідачем протокол проведення вимірювання температури гарячої води в точці розбору від 04.12.2018, довідка № 177 від 20.04.2022, не надає правових підстав для відмови у заявлених позовних вимогах про стягнення з відповідачів заборгованість за послуги з гарячого водопостачання.
Так як відповідачі не надали суду належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про ненадання їм послуг з постачання гарячої води, не довели неправильності здійснених позивачем розрахунків, не спростували розміру заборгованості доказами, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідачів перед позивачем за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню з них в користь позивача в солідарному порядку, відтак позов підлягає до задоволення.
Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3028 грн., що підтверджено платіжною інструкцією, яка міститься у матеріалах справи.
Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме по 1 109,33 грн.з кожного.
На підставі Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та керуючись ст.ст.526, 610, 901 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги задоволити.
Стягнути солідарно із  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість з гарячого водопостачання за період з 01.12.2021 по 30.11.2025 в сумі 15 710,32 грн., пеню за надані послуги у розмірі 834,71 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" сплачений судовий збір по 1 109,33 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:
Позивач: позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», код за ЄДРПОУ 05506460, адреса: м.Львів, вул.Д.Апостола, 1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя