ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2026 року місто Київ 
Справа № 752/29739/25
Апеляційне провадження № 33/824/2496/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2026 року (суддя Коваль В.О.)
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 513586, ОСОБА_1 05.11.2025 о 00 год. 55 хв. у м. Київ, на вул. Саксаганського, 43, керував транспортним засобом «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 , під дією лікарських препаратів, огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку, у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 005657. Своїми діями порушив п. 2.9 (б) ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Голосіївський районний суд міста Києва постановою від 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосовав до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнув судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.

Не погодившись із такою постановою, ОСОБА_1 18 лютого 2026 року подав через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він тривалий час хворіє на гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, у зв`язку із чим періодично проходить стаціонарні курси лікування у відповідних медичних закладах. Так, в період з 27 жовтня по 27 листопада 2023 року, а також з 16 по 30 серпня 2024 року перебував у КП «ОПЛ с. Орлівка», де після виписки було рекомендовано вживати 1 раз на місяць клопіксол-депо, який відповідно до інструкції про його застосування не належить до медичних препаратів, які заборонені до вживання водіям ТЗ і вони не містять сильнодіючих речовин, які знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційна скарга разом із матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 15 квітня 2026 року.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся: 1) за адресою: АДРЕСА_1 (конверт повернувся із відміткою «адресат відсутній» трекінг R067151004064); 2) за номером телефону: НОМЕР_3 (доставлено 17 квітня 2026 року); 3) на електронну пошту «olha.overchuk@gmail.com» (доставлено 08 травня 2026 року).
Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 294 КУпАП апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З урахуванням належного повідомлення скаржника про розгляд справи, достатності матеріалів справи для правильного вирішення справи та перегляду постанови суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності скаржника.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За змістом п. 2.9 «б» Правил дорожнього руху України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що по справі зібрано достатньо доказів, які у сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є умисним, грубим та суспільно небезпечним, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: у виді штрафу з позбавленням ОСОБА_1 відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Пунктом 6 розділу III Інструкції закріплено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. 
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (пункт 8 розділу III Інструкції).
Із висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 05.11.2025 знаходився під дією снодійних та седативних засобів (барбітуратів).
Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про керування ОСОБА_1 ТЗ під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги щодо призначення ОСОБА_1 вживати 1 раз на місяць клопіксол-депо, який відповідно до інструкції про його застосування не належить до медичних препаратів, які заборонені до вживання водіям ТЗ і вони не містять сильнодіючих речовин, які знижують увагу та швидкість реакції апеляційний суд відхиляє враховуючи таке.
Насамперед сам по собі факт призначення особі лікарського засобу з лікувальною метою не виключає можливості перебування такої особи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також не звільняє водія від обов`язку утриматися від керування транспортним засобом у разі такого впливу.
З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведено у встановленому законом порядку, за його згодою, у лікаря-нарколога, а висновком щодо результатів медичного огляду встановлено перебування особи під дією снодійних та седативних засобів - барбітуратів.
Посилання ОСОБА_1 на інструкцію для медичного застосування препарату Клопіксол Депо не спростовує висновку медичного огляду. Клопіксол Депо є препаратом з діючою речовиною зуклопентиксолу деканоат, що належить до психотропних лікарських засобів антипсихотичної дії та застосовується, зокрема, для підтримувального лікування психотичних розладів. В інструкціях до препаратів зуклопентиксолу окремо зазначено, що Клопіксол є седативним засобом, а пацієнти, яким призначені психотропні лікарські засоби, можуть відчувати зниження загальної уваги та концентрації, у зв`язку з чим їх необхідно попередити про можливість впливу препарату на здатність керувати автотранспортом та працювати з механізмами. Також вказано, що пацієнтам не слід керувати автотранспортом у разі нечіткості зору.
Отже, зміст інструкції до зазначеного лікарського засобу не підтверджує доводи апелянта про відсутність будь-якого впливу цього препарату на увагу, концентрацію чи здатність керувати транспортними засобами. Навпаки, інструкція передбачає необхідність обережності при керуванні автотранспортом та попередження пацієнта про можливий вплив препарату на відповідну здатність. Разом із тим, навіть за умови призначення Цецевичу Є.О. Клопіксолу Депо, матеріали справи не містять належних доказів того, що встановлений за результатами медичного огляду стан був зумовлений виключно терапевтичним застосуванням саме цього препарату та не впливав на увагу чи швидкість реакції водія.
Крім того, за висновком медичного огляду ОСОБА_1 перебував під дією снодійних та седативних засобів - барбітуратів, тоді як апеляційна скарга обґрунтована переважно посиланням на призначення препарату Клопіксол Депо. Такі доводи не спростовують ані встановленого медичним висновком факту перебування водія під дією відповідних речовин, ані належності та допустимості цього висновку як доказу у справі. Відомостей про скасування, зміну або визнання недостовірним висновку медичного огляду матеріали справи не містять.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак не містять обставин, які б спростовували встановлений факт керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку в сукупності та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову. 
За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана постанова залишається без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2026 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя О. В. Желепа