Справа № 734/438/26
Провадження № 2-др/734/22/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

28 квітня 2026 року	  	селище Козелець	

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Бузунко О.А.,
при секретарі судових засідань Шапці О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення,
в с т а н о в и в:
Представник позивача Андрущенко М. В. звернувся до суду з заявою (документ сформовано в системі «Електронний суд»), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що 07 квітня 2026 року Козелецьким районним судом Чернігівської області було винесено заочне рішення за позовом ТОВ «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги позивача були задоволені. Позивачем було укладено договір про надання правової допомоги № 06-05/25 від 06 травня 2025 року з адвокатом Андрущенко М. В.; Акт №3146800789 приймання передачі наданих послуг до договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2026 в сумі 5 000 грн., як це передбачено договором. У зв`язку з цим представник позивача звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу.
Перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що Козелецьким районним судом Чернігівської області було винесено рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, яким в позов було задоволено, та стягнено заборгованість у сумі 28 300грн.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Також, відповідно до ст.133ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Ч. 2 ст.137цьогоКодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст.141ЦПК України визначено,що розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказана вимога стороною відповідача була дотримана.
Ч. 3 ст.137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оцінюючи подані на обґрунтування клопотання про розподіл судових витрат представником відповідача докази, суд зазначає наступне.
Представником позивача надано суду копію Договору про надання правової допомоги з адвокатом Андрущенко М. В. ТОВ «ІННОВА-НОВА» № 06-05/2025, Акт №3146800789 приймання передачі наданих послуг до договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2026 в сумі 5 000 грн..
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство містить критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено таке: «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».
Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі № 904/4507/18.
Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, складність справи (яка є нескладною), суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ІННОВА-НОВА» 2 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, оскільки витрати у розмірі 5 000,00 грн не є співмірними із складністю справи та є завищеними щодо іншої сторони спору.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд
постановив:
Клопотання представника позивача Андрущенко М. В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІННОВА-НОВА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Суддя         Олена БУЗУНКО