ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/251/26 

Суддя Заєць Д.Г., розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни б/н від 10.04.2026 року (вх. №3148 від 13.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/251/26
за позовом Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни, м. Дніпро
до Фізичної особи-підприємця Ліпніцької Олени Людвігівни, с. Крюківщина, Києво-Святошинський район, Київська область
про стягнення заборгованості 

без виклику представників учасників справи 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.04.2026 року позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни до Фізичної особи-підприємця Ліпніцької Олени Людвігівни про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ліпніцької Олени Людвігівни на користь Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни 55877 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 00 коп. заборгованості, 111 (сто одинадцять) грн. 75 коп. інфляційних втрат, 169 (сто шістдесят дев`ять) грн. 93 коп. 3% річних та 2257 (дві тисячі двісті п`ятдесят сім) грн. 15 коп. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позову відмовити.
До суду від представника позивача надійшла через систему «Електронний суд» заява б/н від 10.04.2026 року (вх. №3148 від 13.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/251/26 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог. 
Ухвалою суду від 17.04.2026 року прийнято до розгляду заяву представника Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни б/н від 10.04.2026 року (вх. №3148 від 13.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/251/26; вирішено здійснювати розгляд заяви без виклику сторін за наявними матеріалами; зобов`язано Фізичну особу-підприємця Ліпніцьку Олену Людвігівну надати відзив на подану заяву про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на професійну правничу допомогу). 
Згідно ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
З урахуванням того, що предметом розгляду поданої позивачем заяви є стягнення лише судових витрат щодо правничої допомоги, суд дійшов висновку здійснювати розгляд заяви позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.
Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на заяву (заперечень щодо заяви про стягнення витрат на правову допомогу), суд розглядає заяву за наявними матеріалами. 
Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення заяви по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Позивачем в тексті позовної заяви наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат у сумі 20000,00 грн. та зазначено, що докази про розмір понесених витрат відповідача на правничу (правову) допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Судом встановлено, що позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №911/251/26 подано до суду 10.04.2026. Таким чином, позивачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, 07.11.2025 року між Адвокатським бюро «Сергія Сергійовича Герасимчука» (за договором – адвокатське бюро) та ФОП Руднєвою О. А. (за договором – клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги №500/1 (далі – Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, на Адвокатське бюро покладено обов`язок надавати Клієнту правову допомогу в адміністративних, цивільних, господарських, кримінальних справах.
Згідно п. 5.1 Договору, гонорар Адвокатського бюро за цим Договором встановлюється у твердій грошовій формі, у національній валюті та визначається на підставі виставлених Адвокатським бюро рахунків та складених актів наданих послуг в залежності від обсягу доручення.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано копію Договору про надання правничої допомоги №500/1 від 07.11.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №6054 від 03.07.2025, ордеру серія АЕ №1467714 від 23.01.2026 року, акту приймання-передачі робіт (наданих послуг) №1 від 08.04.2026 року, рахунку №1 від 14.11.2025 року на оплату 10000,00 грн., банківську виписку про сплату позивачем 10000,00 грн. 
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 26.11.2020 у справі №922/1948/19, від 12.08.2020 у справі №916/2598/19, від 30.07.2019 у справі №911/1394/18, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі №914/434/17).
Суд також зауважує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами, до правової допомоги належать й консультації, роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво в судах тощо (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16).
Варто також зазначити, що згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З урахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №911/471/19).
Відповідачем заперечень щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, незгоди із сумою понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду не надано. Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу правову допомогу від відповідача не надходило. 
З доданого до матеріалів справи акту приймання-передачі робіт (наданих послуг) №1 від 08.04.2026 року вбачається, що адвокатське бюро надало, а позивач прийняв юридичні послуги загальна вартість яких складає 10000,00 грн. Зазначений акт підписано представниками обох сторін, у вказаному акті наведено перелік та обсяги послуг, що надавались адвокатом позивачу, розрахунок наданих послуг та їх загальна вартість.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини надання позивачу адвокатом професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим, зазначені витрати є витратами на професійну правничу допомогу та, відповідно, є судовими витратами в розумінні ст. 123 ГПК України.
Згідно ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Дослідивши додані до заяви про розподіл судових витрат документи, а також ті, що містяться в матеріалах справи, суд вважає підтвердженою належними та допустимими доказами суму судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., надану позивачу адвокатським бюро. 
Так, дослідивши матеріали справи та враховуючи категорію та складність справи, об`єм роботи, проведеної адвокатом під час розгляду справи, а також, часткове задоволення позову, з урахуванням критеріїв пропорційності та розумності, суд вважає обґрунтованим розмір покладених на відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 8477,89 грн. 
Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
УХВАЛИВ:
1. Заяву Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни б/н від 10.04.2026 року (вх. №3148 від 13.04.2026) про ухвалення додаткового рішення у справі №911/251/26 задовольнити частково. 
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ліпніцької Олени Людвігівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Руднєвої Ольги Анатоліївни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 8477 (вісі тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 89 коп. витрат на правничу правову допомогу. 
3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць