ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/13257/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. - головуючий, Кондратова І.Д, Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д.А.,

за участю представників:
позивача: Загайкевич С.М.,
відповідача: не з?явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025
у складі колегії суддів: Гончаров С.А. - головуючий, Сибіга О.М., Тищенко О.В.
та на рішення господарського суду міста Києва від 11.02.2025
суддя: Курдельчук І.Д.
у справі № 910/13257/24
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд»
до приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» (далі - ТОВ «Прикарпатенерготрейд», позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення з приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго», відповідач) 256 354 159, 81 грн основного боргу; 1 064 663,01 грн 3% річних; 2 960 448, 90 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов?язань у частині оплати за надані послуги.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/13257/24, залишеним без мін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025, закрито провадження у справі у частині стягнення 43 889 590,32 грн основного боргу. Позов задоволено повністю. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатенерготрейд» 212 364 568,68 грн основного боргу, 2 960 448,90 грн інфляційних втрат, 1 064 663,01 грн 3% річних та 1 059 800,00 грн судового збору. Відмовлено у відстроченні виконання судового рішення.

4. Судові рішення мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов?язань по оплаті наданих послуг та не спростування відповідачем факту отримання ним у спірному періоді послуг у визначених в актах обсягах.

5. Судом на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, у зв?язку з відсутністю предмету спору (відповідачем сплачено частково суму боргу після відкриття провадження у справі), закрито провадження у справі у частині стягнення з відповідача на користь позивача 43 889 590, 32 грн.

6. Судами попередніх інстанцій перевірено розрахунок позивача 3% річних та інфляційних і на підставі норм ст. 625 Цивільного кодексу України стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1 064 663, 01 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 960 448, 90 грн.

7. Судом першої інстанції відмовлено відповідачеві у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин його майнового стану, як і не наведено обставин з відповідними доказами на підтвердження того, що зі спливом строку, на який відповідач просить відстрочити виконання рішення суду, у нього з`являться кошти.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

8. Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 та на рішення господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/13257/24, в якій просить Суд скасувати судові рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачеві у позові.

9. Підставою касаційного оскарження відповідач вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

10. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права (ч. 2 ст. 625 ЦК України) без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:
- від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19 (сплата 3% річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові);
- Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

11.  Відповідач наголошує на тому, що оскільки він не здійснював користування коштами, належними до сплати позивачеві, позовні вимоги про стягнення 3% річних є необґрунтованими.

12. Крім того, скаржник зазначає, що на сьогодні на ринку електричної енергії склалась негативна ситуація, пов`язана із неналежним виконанням постачальниками універсальних послуг, зокрема, ТОВ «Прикарпатенерготрейд», своїх зобов`язань за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії.

Через несплату позивачем отриманих послуг з передачі електричної енергії, у відповідача виникла ситуація з несвоєчасною виплатою заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

За таких обставин, оператор системи передачі не міг своєчасно розраховуватись з позивачем виключно внаслідок недостатності коштів на рахунку передачі. 

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

13. У відзиві на касаційну скаргу позивач просить Суд касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

14.  01 липня 2019 року між ТОВ «Прикарпатенерготрейд» (постачальник послуг) та ПрАТ «НЕК «Укренерго» (замовник), укладено договір № 0239-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (договір) відповідно до якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

15. Відповідно до п. 1.2 договору замовник сплачує постачальнику вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору. 

16. Згідно з п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначається відповідно до Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.

17. Відповідно до п. 3.1 договору постачальник послуг зобов`язаний здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у регулятора відповідно до глав 12 та 13 Порядку; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; надавати послугу.

18. Постачальник послуг має право отримувати своєчасно та в повному обсязі оплату вартості послуги; запитувати інформацію, необхідну для виконання своїх зобов`язань, передбачених цим договором (п. 3.2 договору).

19. Замовник зобов`язаний приймати послугу, яку надає постачальник послуг; у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуги, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (що є додатком 1 та 6 до договору) та акти коригування до акта приймання-передачі наданих послуг (додаток 5 до договору) протягом п`яти днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі (п. 3.3 договору).

20. Відповідно до п. 4.3 договору у разі порушення замовником зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у Порядку, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення додатково стягується штраф у розмірі 7 % від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.

21. Договір набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2024 (п. 8.1 договору з урахуванням додаткової угоди № 8).

22. Також, між сторонами було укладено додаткові угоди до договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, а саме: № 1 від 01.07.2019; № 2 від 30.10.2019; № 3 від 10.08.2020; № 4 від 31.12.2020; № 5 від 28.01.2021; № 6 від 15.12.2021; № 7 від 11.10.2024 та № 8 від 11.10.2024.

23. За період з липня 2023 року по вересень 2024 року постачальник послуг передав, а замовник прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до підписаних між сторонами актів приймання - передачі наданих послуг. Акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування, підписані сторонами, без зауважень чи претензій, зокрема з боку відповідача.

24. З матеріалів справи вбачається, що до звернення з позовом до суду відповідач сплатив частково за послуги за договором, що підтверджується платіжними інструкціями).

25. Також, після звернення з позовом до суду відповідач сплатив частково послуги за договором, що підтверджується платіжними інструкціями: №ПУП006134 від 24.10.2024 на суму 791 474, 59 грн (за травень 2024 року); №ПУП006896 від 13.11.2024 на суму 3 716 539, 69 грн (за травень 2024 року); №ПУП007289 від 28.11.2024 на суму 38 541 553, 76 грн (за травень 2024 року); №ПУП007850 від 25.12.2024 на суму 498 914, 34 грн (за червень 2024 року); №ПУП007975 від 30.12.2024 на суму 341 107, 94 грн (за червень 2024 року).

Позиція Верховного Суду

26.  За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

27. Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, врегулювання відносини, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».

28. Відповідно до ч. 8 ст. 33 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі відповідно до цього Закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків.

Оператор системи передачі для забезпечення загальносуспільних інтересів придбаває послуги, які надаються йому на обов`язковій основі суб`єктами ринку, визначеними відповідно до цього Закону, на підставі договору про надання послуг для забезпечення загальносуспільних інтересів, типова форма якого затверджується Регулятором.

29. Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника «останньої надії»; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі.

30. Отже на ПрАТ «НЕК «Укренерго», який є ОСП та ТОВ «Прикарпатенерготрейд», який виконує функції постачальника послуг покладено спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

31. Відповідно до абзацу 3 ч. 6 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед». Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.

32.  Постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (із змінами) затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел (Порядок № 641), який поширюється на виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом, продавців електричної енергії за «зеленим» тарифом, кандидатів у продавці за «зеленим» тарифом, переможців аукціону, продавців за механізмом ринкової премії, активних споживачів, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію ПУП, оператора системи передачі (далі - ОСП), операторів систем розподілу, адміністратора комерційного обліку (далі - АКО), оператора ринку (далі - ОР) та організатора електронних аукціонів.

33. Відповідно до п. 15.2 Порядку № 641 протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

34.  Згідно з п. 15.3 Порядку протягом двох робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження.

35. ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці (п. 15.4 Порядку № 641).

36. Суди попередніх інстанцій встановили, що постановами НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг.

37. Також судами встановлено, що за період з липня 2023 року по вересень 2024 року постачальник послуг передав, а замовник прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до підписаних між сторонами актів приймання - передачі наданих послуг.

Відповідач у порушення умов договору не виконав зобов`язання по сплаті наданих послуг у повному обсязі, у результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 256 354 159, 81 грн.

Відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено позивачеві 43 889 590, 32 грн за дані послуги.

38. Ураховуючи, що відповідачем після відкриття провадження у справі сплачено позивачеві 43 889 590, 32 грн боргу, суд першої інстанції на підставі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закрив провадження у справі у цій частині.

39. З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 212 364 568,68 грн.

40. Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

41. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

42. Верховний Суд неодноразово наголошував, що нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

43. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

44. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21).

45. Як вказувалося вище, суди встановили порушення відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати послуг наданих позивачем із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. 

46. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, перевірено розрахунок позивача щодо заявлених до стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних та на підставі норм ст. 625 ЦК України, правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 2 960 448,90 грн інфляційних втрат, 1 064 663,01 грн 3% річних.

47. Підставою касаційного оскарження відповідач вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

48. Водночас у межах визначеної підстави касаційного оскарження (п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України) скаржник жодним чином не спростовує висновки судів попередніх інстанціях у частині стягнення основного боргу за укладеним між сторонами договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, незважаючи на прохальну частину касаційної скарги про скасування рішень судів та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

49. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження. 

50. Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права (ч. 2 ст. 625 ЦК України) без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:
- від 30.04.2020 у справі № 914/1001/19, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19 (сплата 3% річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові);
- Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника).

51. Верховний Суд зазначає, що визначене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат і 3 % річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

52. У постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, на яку посилається скаржник, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

53. Отже, Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 зробила загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

54. Натомість Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 уточнила, що саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Таким чином, розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

55. Тобто суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

56. Оскільки сторони не встановлювали у договорі іншого розміру процентів річних, доводи скаржника щодо можливості зменшення розміру 3 % річних відхиляються Верховним Судом, оскільки суд не може зменшити визначений ЦК України мінімальний розмір 3 % річних.

57. У справі № 914/1001/19 Верховний Суд зазначив, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні втрати, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок міститься у постанові від 03.04.2020 у справі № 920/653/19.

58. Отже, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, що викладені у наведених скаржником постановах.

59. Крім того, скаржник зазначає, що на сьогодні на ринку електричної енергії склалась негативна ситуація, пов`язана із неналежним виконанням постачальниками універсальних послуг, зокрема, ТОВ «Прикарпатенерготрейд», своїх зобов`язань за договорами про надання послуг з передачі електричної енергії.

60. Через несплату позивачем отриманих послуг з передачі електричної енергії, у відповідача виникла ситуація з несвоєчасною виплатою заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

61. Також відповідач, з посиланням на ч. 1 ст. 614 ЦК України, вказує, що вина відповідача у затримці оплати послуг наданих позивачем відсутня.

62. Посилання скаржника у касаційній скарзі на доводи про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини, відхиляються Судом, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання та не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

63. Водночас застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно з ч. 1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

64. Частинами 1, 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

65. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

66. Згідно з положеннями ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

67. За таких обставин, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, касаційна скарга залишається без задоволення.

Розподіл судових витрат

68. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судовий збір у порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2025 та рішення господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/13257/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді І.Д. Кондратова

О. А. Кролевець