Справа № 766/16199/25
н/п 2/766/2353/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді      Булах Є.М., 
секретар судового засідання          Кошева А.П. 
за участі:
відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 
представника відповідача за первісним позовом Саплева О.В. 
інші учасники: не з`явились 
справа №766/16199/25; провадження №2/766/2353/26 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за
первісним позовом ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє представник за ордером адвокат Довженко Валерій Іванович(РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 )
до 
відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ),
третя особа: Служба у справах дітей Херсонської міської ради, як орган опіки та піклування (ЄДРПОУ 44312031, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Гімназична, буд. 7)
предмет та підстави позову: про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), в інтересах якого діє представник за ордером адвокат Саплєва Олена Василівна(РНОКПП: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 )
до 
відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, (ЄДРПОУ 26303264, місцезнаходження: 67039, м. Одеса, вул.. Канатна, буд. 134)
предмет та підстави позову: про визначення місця проживання дитини,
негайно після закінчення судового розгляду по суті, ухвалив рішення про наступне та, - 
встановив:
І. Виклад позиції позивача за первісним позовом.
У жовтні 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 - адвокат Довженко В.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог від 27.01.2026 року, остаточно просив:
- визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 ;
- звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам стягнутих на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2024 у справі №766/13000/24, починаючи з 01.08.2025 року по день ухвалення рішення у справі;
- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000, 00 грн. щомісячно, що стягуються на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2024 року у справі №766/13000/24, з дня набрання рішенням суду законної сили;
- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №766/13000/24, виданий Херсонським міським судом Херсонської області про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000, 00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 07 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2025 року розірвано.
За час подружнього життя у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На час подання позовної заяви дитина проживає з батьком за межами України у м. Асунсьйон, Парагвай, має чинний закордонний паспорт.
У Парагваї дитина відвідує білінгвальний дитячий садок для дітей-іноземців, де діти вивчають англійську і іспанську мови.
До виїзду з України дитина була зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 за місцем реєстрації батька, яка на теперішній час є зоною активних бойових дій. Місцем реєстрації дитини в статусі ВПО є місто Одеса, яка також є зоною активних бойових дій та не є безпечною.
Батько вважає, що проживання дитини з матір`ю в м. Херсон або в м. Одеса створює реальну загрозу життю та здоров`ю дитини, що суперечить її найкращим інтересам, а тому просить визначити місце проживання доньки саме з ним.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2024 року у справі №766/13000/24 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 20 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Зазначене рішення суду набрало законної сили та передано на виконання до Дніпровського відділу ДВС у м. Херсоні ОМУМЮУ де відкрито виконавче провадження №78293262 від 09.06.2025 року.
У зв`язку із тим, що дитина проживає з батько та перебуває на повному його утриманні, просив разом із вирішенням питання щодо визначення місця проживання дитини з батьком вирішити питання про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів, що виникла із дня проживання дитини з батьком по день ухвалення рішення у справі та припинити стягнення аліментів.

У відзиві на зустрічну позовну заяву, поданому 10.01.2026 року, адвокат Довженко В.І. заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог з наступних підстав.
Після повномасштабного вторгнення країни агресора, 24.02.2022 року, ОСОБА_2 піклуючись про створення безпечних умов для проживання свої родини, разом з дружиною та донькою виїхали за кордон до Республіки Молдова де батько, маючи фінансову можливість, забезпечив належні та комфортні умови проживання для сім`ї. Натомість, мати дитини, нехтуючи безпекою доньки повернулась до України разом із дитиною, у регіон де на теперішній час тривають бойові дії та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. ОСОБА_4 разом з дитиною, проживали у м. Одеса де дитина з 25.08.2024 відвідувала Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла - Садок» №162 Одеської міської ради. Вмовляння батька про необхідність виїзду за кордон на час воєнного стану в Україні з метою збереження здоров`я та життя дитини були неодноразово проігноровані. Тобто, батьком було створені всі умови для комфортного, безпечного проживання та розвитку дитини, однак мати, забрала дитину без згоди батька та виїхала до м. Одеса, на територію де небезпечно.
На разі, за місцем проживання батька дитина відвідує білінгвальний дитячий садок, розвивається фізично та ментально, відвідуючи додаткові заняття з таеквандо, верхової їзди, басейну.
Позивач за зустрічним позовом стверджує про дбайливе ставлення до дитини, при цьому станом на повернення дитини до батька, у ОСОБА_6 були періодичні хвилювання з приводу гучних звуків, асоціації з вибухами і повітряними тривогами, дитина ще деякий час адаптувалась до безпечного середовища, а також виявлені серйозні проблеми із зубами, у зв`язку із чим батько негайно звернувся до дитячого стоматолога для лікування, що підтверджується довідками клініки «Санта Марія», квитанціями на оплату послуг, а також фотознімками на яких зображено батька разом з донькою під час проведення стоматологічних процедур.
Піклуючись про здоров`я доньки, ОСОБА_2 уклав договір з медичною клінікою «Санта Клара», яка надає широкий спектр медичних послуг, що підтверджується Сімейним договором.
Дитина є здоровою, фізичний огляд та додаткові дослідження не виявляють патології, що підтверджується відповідною довідкою від лікаря.
ОСОБА_2 працевлаштований на посаду консультанта з питань логістики та розвитку бізнесу у компанії ССС & Partners EAS з посадовим окладом 7000 доларів США щомісяця, що підтверджується контрактом про працевлаштування.
Цей рівень забезпечення різко контрастує з позицією матері дитини, дохід якої становить 8 000,00 грн. на місяць, яка фактично не має власного житла, на її утриманні перебуває мати інвалід і матеріальна спроможність викликає обґрунтовані сумніви щодо забезпечення стабільного побуту дитини в країні де щоденно гинуть люди внаслідок ворожих атак.
Вважає, що саме в інтересах дитини є доцільним збереження існуючого місця проживання саме з батьком.

ІІ. Виклад позиції позивача за зустрічним позовом.
У листопаді 2025 року адвокат Саплєва О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала до суду зустрічну позовну заяву із вимогами до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання її матері ОСОБА_1 .
Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що сторони дійсно перебували у шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька - ОСОБА_6 .
Після розірвання шлюбу між сторонами ОСОБА_2 не надавав матеріальної допомоги на утримання доньки, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2024 року у справі №766/13000/24, яке залишено без змін Херсонським апеляційним судом, стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 20 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.
Аліменти у добровільному порядку на виконання рішення суду ОСОБА_2 не сплачував, у зв`язку з чим у нього за період з 07.08.2024 року по 31.05.2025 рік виникла заборгованість у розмірі 196 129,09 грн.
Наразі у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває справа №766/9376/25 за позовом ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
У той же час, ОСОБА_1 з 29.09.2024 року працює в ТОВ «ВІННЕР-ОДЕСА» на посаді адміністратора відділу автосервісу з окладом у 8 000,00 грн.
Малолітня ОСОБА_6 відвідує Одеський заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» №162 Одеської міської ради з 25.08.2024 року і по теперішній час.
Також, згідно декларації №0001-ЕМ2Р-Х110 від 27.02.2025 року ОСОБА_7 отримує первинну медичну допомогу від лікаря-педіатра ОСОБА_8 , яка працює в ТОВ «Медикгруп».
На прохання батьків ОСОБА_2 , які є бабою та дідом малолітньої ОСОБА_6 , позивачка за зустрічним позовом привезла доньку до Болгарії та нотаріально посвідченою заявою від 10.07.2025 року надала згоду на виїзд ОСОБА_6 за кордон до Республіки Молдова, Республіки Польща, Грецької Республіки та інших країн Шенгенської угоди з 10.07.2025 року по 10.10.2025 року, у супроводі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (баба), або ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дід), або ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (батько), які несуть повну відповідальність за життя та здоров`я її доньки, мають право приймати всі необхідні рішення та вживати всі залежні від них заходи безпечного перебування за кодоном її дочки і після закінчення строку перебування за кордоном забезпечити її повернення в Україну.
Про те, що батько дитини без її матері вивіз ОСОБА_6 в ОСОБА_11 , матір дізналася від випадкових людей та 12.09.2025 року звернулася до Аргентинської Республіки за допомогою знайти та повернути доньку. На таке звернення ОСОБА_12 надано відповідь, що дипломатичні та консульські установи не мають повноважень самостійно розшукувати дітей чи забезпечувати їхнє повернення на батьківщину, для цього діє Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року. З метою належного реагування консульський підрозділ звернеться до Міграційної служби Аргентини з проханням надати сприяння у встановленні місцезнаходження дитини. Для підготовки відповіді запропоновано надати копію рішення українського суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, що дозволить обґрунтувати запит до компетентних органів України.
14.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області із заявою про кримінальну та іншу подію з вимогою прийняти міри правового характеру до ОСОБА_2 , який вивіз спільну дитину ОСОБА_3 за кордон до Республіки Аргентина, а потім до Парагваю.
Наразі доньку позивачці за зустрічним позовом не повернули.
Вважає, що відповідач своєю поведінкою не проявив належної уваги до доньки, на відміну від матері, яка вжила усіх заходів для забезпечення найкращих інтересів дитини, за умов, що склалися.
Просила також врахувати, що за встановлених обставин та звикання дитини до інших умов життя, знаходження її в комфортному для неї соціальному середовищі з матір`ю, за відсутності протилежних аргументів, різка зміна оточуючої обстановки та неможливість матері активної ролі у її вихованні, яка прагне та відповідає найкращим інтересам дитини.

У відзиві на заяву про доповнення позовних вимог від 16.02.2026 року адвокат Саплєва О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 заперечила проти задоволення нових позовних вимог. Вважає, що такі вимоги передчасні так як не визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_13 з батьком та позивачем не обґрунтовані підстави на які він посилається та не надано дійсних доказів на підтвердження викладеного.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її адвокат Саплєва О.В. підтримали позовні вимоги зустрічного позову та заперечили проти задоволення позовних вимог за первісним позовом з підстав викладених у відзиві на первісний позов та обставин викладених у зустрічній позовній заяві.
ОСОБА_1 додатково зазначала, що сосунки між ОСОБА_2 та нею не підтримуються, останній зловживає спиртними напоями. Після розлучення на прохання батьків колишнього чоловіка відвезла дитину до Болгарії з метою підтримання стосунків дитини з бабою і дідом і батьком та надала згоду на виїзд Поліни за кордон до Республіки Молдова, Республіки Польща, Грецької Республіки та інших країн Шенгенської угоди з 10.07.2025 року по 10.10.2025 року, у супроводі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (баба), або ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дід), або ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (батько), згоди на виїзд дитини до Аргентини та Парагваю не надавала.
У подальшому від знайомої особи дізналась, що ОСОБА_2 вивіз дитину до Аргентини, а потім до Парагваю. Спілкування з дитиною відбувається у телефонному режимі. Разом із тим, батько дитини та його батьки обмежують їх спілкування і не надають можливості спілкуватися достатньо часу і на будь-які теми. Нею вживались заходи по поверненню дитини, які бажаних результатів не надали. У період з 10.07.2024 року по теперішній час дитину не відвідувала та не виїжджала до неї. Зазначала, що за місцем проживання на теперішній час власного нерухомого майна не має. Проживала разом із дитиною у м. Одеса у квартирі її батьків, разом із ними. Є працевлаштованою та має можливість утримувати дитину.
Вказала, що нею створенні належні умови для нормального проживання та розвитку дитини і сама ситуація що батько забрав дитину це не нормально і дитину слід повернути до матері.
За обставинами матеріальної можливості спілкування та відвідування дитини за кордоном на теперішній час пояснень не надала, зазначала, що дитину у 2025 році відвезла до Болгарії за кошти, які їй надав батько колишнього чоловіка(дідусь ОСОБА_6 ).

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 01.12.2025 року; доручено Службі у справах дітей Херсонської міської ради, як органу опіки та піклування скласти Висновок та надати суду матеріали, що супроводжували його складення про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дитини разом із батьком; витребувано від Державної прикордонної служби України доказу перетину кордону України відповідачем з лютого 2025 року по теперішній час.
У листопаді 2025 року адвокат Саплєва О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву із вимогами до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання її матері ОСОБА_1 .
27.11.2025 року від представника відповідача Саплєвої О.В., що діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов зустрічний позов.
29.11.2025 року представник Бабіч С.В. подав клопотання про відкладення підготовчого засідання.
Сторона відповідача у підготовче засідання не з`явилась. Про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином.
У зв`язку із заявленим клопотання сторони позивача, підготовче засідання відкладено на 18.12.2025 року.
02.12.2025 року від сторони позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про вирішення питання про прийняття зустрічного позову без участі сторони відповідача.
12.12.2025 року від представника Бабіч С.В. через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення проти прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви.
16.12.2025 року представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про проведення підготовчого засідання без участі сторони відповідача, просив вирішити питання про прийняття зустрічного позову.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2025 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
12.01.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.
27.01.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення фототаблиці до відзиву на зустрічну позовну заяву.
28.01.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшла заява про доповнення позовних вимог.
У зв`язку із оголошення повітряної тривоги у Херсонській області та м. Херсон, розгляд справи не відбувся. Підготовче засідання призначено на 17.02.2026 року.
29.01.2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Саплєва О.В. через систему «Електронний суд» подала пояснення на відзив щодо зустрічного позову.
17.02.2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Саплєва О.В. через систему «Електронний суд» подала заперечення на заяву про доповнення позовних вимог.
17.02.2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Саплєва О.В. через систему «Електронний суд» подала клопотання про відкладення підготовчого засідання.
У зв`язку із клопотанням ОСОБА_14 , підготовче засідання відкладено на 23.02.2026 року.
23.02.2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Саплєвої О.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.
23.02.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на клопотання про долучення доказів.
23.02.2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Саплєвої О.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зобов`язання ОСОБА_2 обов`язкової участі у судових засіданнях разом з донькою.
У зв`язку із необхідністю надання можливості ОСОБА_2 ознайомитись із клопотанням поданого представником ОСОБА_1 - ОСОБА_14 , підготовче засідання відкладено на 26.03.2026 року.
25.03.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.
25.03.2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Саплєвої О.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без її участі. Просила розглянути раніше подане клопотання про витребування доказів та клопотання про зобов`язання ОСОБА_2 обов`язкової участі у судових засіданнях разом з донькою. Вказані клопотання підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
У зв`язку із оголошенням повітряної тривоги у Херсонській області та м. Херсон, розгляд справи не відбувся. Підготовче засідання призначено на 04.05.2026 року.
27.03.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.
23.04.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.
04.05.2026 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Довженко В.І. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
04.05.2026 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Саплєвої О.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання, яким просила відмовити у клопотанні про долучення доказів а саме від 24.03.2026 року; задовольнити клопотання про зобов`язання ОСОБА_2 обов`язкової участі у судових засіданнях разом з донькою; закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті.
04.05.2026 року від Служби у справах дітей Херсонської міської ради надійшов Висновок органу опіки та піклування.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2026 року клопотання ОСОБА_14 - в інтересах ОСОБА_1 задоволено частково. Витребувано від органу опіки та піклування Служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та можливість і доцільність проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2026 року у задоволенні клопотання ОСОБА_14 - в інтересах ОСОБА_1 про зобов`язання первісного позивача ОСОБА_2 брати обов`язкову участь у судових засіданнях онлайн разом із донькою відмовлено.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.05.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2026 року.
05.05.2026 року через підсистему «Електронний суд» від Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування надійшли пояснення щодо позову або відзиву.
13.05.2026 року від представника ОСОБА_15 , що діє в інтересах ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
У судовому засіданні ОСОБА_16 та її представник за ордером ОСОБА_14 зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні там, що викладені у зустрічній позовній заяві, відзиві на первісний позов та додаткових поясненнях викладених письмово. Проти задоволення первісних позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на первісний позов.
У судове засідання ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_15 не з`явилися, через підсистему «Електронний суд» подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримали з підстав наведених у позовній заяві та додаткових поясненнях викладених письмово та просили вимоги задовольнити. 
Представники третіх осіб у судове засідання не прибули. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомили. Подали письмові пояснення по суті спору.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Заслухавши позивача за зустрічним позовом та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку загального позовного провадження, та після закінчення судових дебатів перейшов на стадію ухвалення судового рішення відклавши ухвалення та проголошення судового рішення на 25.05.2026 року о 10-00 год..
Вчинення інших процесуальних дій у цій справі під час оголошеної перерви та протягом цього періоду, а також у судовому засіданні призначеному для проголошення судового рішення не допускається.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
24.12.2020 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , укладено шлюб, про що 24.12.2024 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено актовий запис №360 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 .
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2025 року у справі №766/12317/24 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу змінено прізвище ОСОБА_4 на дошлюбне « ОСОБА_17 ».
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про що Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено актовий запис №128 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 .
З 27.07.2021 року ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується витягом з реєстру Херсонської територіальної громади №2025/014488488 від 03.10.2025 року.
За даними Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України місце проживання ОСОБА_12 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 .
З 31.07.2024 року ОСОБА_16 та ОСОБА_3 взяті на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується відповідною довідкою №5105-5003383762 та №5105-5003383764.
14.09.2024 року за заявою ОСОБА_2 Херсонським РУП ГУНП в Херсонській області внесено відомості до ЄРДР за №12024232040000396 за ст. 356 КК України. Згідно фабули заяви дружина ОСОБА_4 намагається вчинити самоправні дії щодо спільно нажитого майна у шлюбі.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 13.01.2026 року залишено без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.11.2025 року у справі №766/16565/25, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката на постанову дізнавача СД Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області від 16.11.2024 року про закриття кримінального провадження №12024232040000396 від 14.09.2024 року, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до Договору оренди житла від 19.09.2025 року укладеного між СТ «Ностра Фортуна» в особі Франсиска Мерелеса - орендодавець та ОСОБА_18 - орендарем та ОСОБА_19 (мати орендаря) та ОСОБА_20 (дочкою орендаря), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із своїм батьком ОСОБА_21 та бабусею ОСОБА_22 проживає за адресою: АДРЕСА_7 , з паркувальним місцем на 2-му поверсі, кв. АДРЕСА_8 . 
ОСОБА_2 сплатив дошкільному закладу «Маріас» 6 364,38 гуарані, що підтверджено електронним рахунком № НОМЕР_7 від 19.09.2025 року, №001-001-0000504 від 19.09.2025 року, №001-001-0000504 від 03.11.2025 року, №001-001-0000610 від 06.10.2025 року.
Згідно наданої характеристики Дошкільного закладу «Марія», ОСОБА_7 демонструє добре сформовані соціально-емоційні навички та дуже успішно адаптується до середовища класу. Вона впевнена у собі дитина, яка легко встановлює дружні стосунки та охоче бере участь у спільній грі з однолітками. Поліні комфортно взаємодіяти як з іншими дітьми, так і з педагогами, вона виявляє довіру та відчуття безпеки в умовах класу. Вона впевнено й спокійно реагує на зміну видів діяльності, нові заняття та незнайомі ситуації, зберігаючи емоційну врівноваженість упродовж усього дня. Загалом ОСОБА_6 швидко й успішно адаптувалася до умов дошкільного закладу після зарахування до класу кілька місяців тому. Вона продемонструвала помітний прогрес у розумінні інструкцій з класної роботи та налагодженні дружніх взаємин з однолітками. Наразі їй надається підтримка з метою розвитку навичок розв`язання проблем під час взаємодії з іншими дітьми, особливо в ситуаціях, коли мовні відмінності можуть створювати труднощі. Поліна й надалі виявляє зацікавленість у навчанні та демонструє значний потенціал для подальшого всебічного розвитку у всіх напрямках.
25.09.2025 року ОСОБА_2 сплатив за медичні послуги (страхування) ТОВ «Санта Клара» 865,85 гуарані, що підтверджено електронною фактурою №001-002-0056871; по 840,85 гуарані відповідно до електронної фактури №001-001-0002879, №001-001-0002880, №001-001-0002881, №001-001-0002882, №001-001-0002883.
Відповідно до довідки від 14.11.2025 року, ОСОБА_23 пройшла стоматологічні процедури у ТОВ «Клініка Санта Марія» 03.10., 14.10, 25.10., 28.10., 31.10., 07.11., 14.11.2025 року, що підтверджуються рахунки фактури №001-001-0001704, №001-001-0001782, №001-001-0001820, №001-001-0001902, №001-001-0001964.
18.11.2025 року ОСОБА_2 сплатив інструктору бойових мистецтв 840,00 гуарані за вересень-листопад 2025 року, що підтверджено фактурою №001-001-0003021.
22.12.2025 ОСОБА_2 сплатив 2 600,00 грн на рахунок ФОП ОСОБА_24 за освітні послуги (логопед).
Відповідно до контракту на працевлаштування 1.1 ОСОБА_2 з 17.09.2025 року працює на посаді консультанта з питань логістики та розвитку бізнесу у компанії ССС & PARTNERS EAS зі щомісячною заробітною платою 50 000 000 парагвайських гуарані що приблизно становить 7 000,00 дол. США. Контракт укладено на невизначений термін.
Відповідно до довідки за вих. №11 від 13.10.2025 року ОСОБА_4 працює в ТОВ «ВІННЕР-ОДЕСА» з 26.09.2024 року, займає посаду адміністратора відділу автосервісу з окладом 8 000,00 грн.
Відповідно до характеристики з місця роботи, зарекомендувала себе як відповідальний і дисциплінований, кваліфікований і відповідальний працівник. 
ОСОБА_16 з 27.01.2026 року працює менеджером з управління взаємовідносинами з клієнтами ДП ФІРМИ «ЕМЕРАЛД МОТОРС», що підтверджується довідкою від 27.01.2026 року за вих. №10.
За даними МВС України щодо ОСОБА_1 станом на 10.10.2025 року на території України відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, наявність знятої чи непогашеної судимості, розшук.
Відповідно до характеристики, наданої сусідами 17.10.2025 року, ОСОБА_16 за час проживання за адресою: АДРЕСА_9 , зарекомендувала себе як відповідальна, ввічлива та працьовита мешканка. Скарг від сусідів на її поведінку не надходило. Проживає з батьками та донькою. У сім`ї панує атмосфера взаєморозуміння та добра. ОСОБА_25 є люблячою та турботливою матір`ю і донькою. Працює, займається спортом. Дбає про виховання доньки ОСОБА_13 , підтримує добрі стосунки із сусідами, бере активну участь у роботах з благоустрою будинку, дбає за тваринами. За відгуками мешканців будинку, є дружелюбною, чуйною та завжди готовою допомогти.
За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 17.08.2024 року батько ОСОБА_16 - ОСОБА_26 є власником квартири АДРЕСА_10 , загальною площею 64,8 кв.м.
Відповідно до характеристики з Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» №162 від 13.10.2025 року за вих. №01-61/38, ОСОБА_7 відвідує заклад дошкільної освіти з 25.08.2024 року. За цей час дитину до закладу завжди приводила та забирала мати ОСОБА_4 . Сім`я зарекомендувала себе з кращого боку. Мати та донька завжди спокійні, ввічливі, охайні. Дівчинка активна, доброзичлива, грайлива, допитлива, розвинута згідно свого віку. ОСОБА_4 відвідує всі заходи, що відбуваються в закладі, не пропускає батьківські збори, семінари, приймає активну участь у процесі виховання та житті закладу дошкільної освіти. Оплату вносить своєчасно, заборгованість відсутня.
27.02.2025 ОСОБА_16 підписала з ТОВ «МЕДИКГРУП» декларацію №0001-ЕМ2Р-Х110 про вибір лікаря для доньки ОСОБА_13 .
За інформаціє з ПФ України для нарахування пенсії у 2022 році ОСОБА_16 отримала - 78 600,00 грн, у 2023 році - 80 400,00 грн, у 2024 році - 45 267,72 грн, у 2025 році - 66 881,46 грн.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2024 року у справі №766/13000/24, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 09.04.2025 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 07.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
За даними АСВП 09.06.2025 року Дніпровським ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м. Одеса) відкрито ВП №78293262 з примусового виконання рішення у справі №766/13000/24.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2026 року у справі №766/9376/25 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у ВП №78293262, станом на 05.02.2026 року сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 325 779,00 грн.
10.07.2025 року ОСОБА_4 склала заяву, якою як мати дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дала свою згоду на її виїзд за кордон до Республіки Молдова, Республіки Албанія, Республіки Північна Македонія, а також до Румунії, Республіки Польщі, Грецької Республіки, та інших країн Шенгенської угоди з 10.07.2025 року по 10.10.2025 року, у супроводі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , або ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які несуть повну відповідальність за життя та здоров`я її дочки, мають право приймати всі необхідні рішення та вживати всі залежні від них заходи щодо безпечного перебування за кордоном дочки і після закінчення строку перебування за кордоном забезпечать її повернення в Україну.
Згідно відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_8 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14 вересня 2025 року перебуває у Республіці Парагвай.
За змістом Тимчасового документу - НКСОБГБ №020.260.184 від 10.03.2026 року подано заяву на отримання притулку як біженця в Республіці ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно відмітки у паспорті громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_9 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 14 вересня 2025 року перебуває у Республіці Парагвай.
За змістом Тимчасового документу - НКСОБГБ №020.260.182 від 10.03.2026 року подано заяву на отримання притулку як біженця в Республіці ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно відповіді Посольства України у Аргентинській Республіці від 12.09.2025 року на запит ОСОБА_4 щодо сприяння у поверненні дитини, механізм повернення дітей до держави їхнього постійного проживання передбачений Гаазькою конвенцією 1980 року. Для підготовки відповідного звернення до Міграційної служби Аргентини з проханням надати сприяння у встановленні місця знаходження дитини запропоновано надати копію рішення українського суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю, що дозволить обґрунтувати запит до компетентних органів Аргентини.
13.10.2025 року ОСОБА_4 звернулася до ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області із заявою про кримінальне правопорушення з приводу викрадення дитини.
За інформацією, наданою Департаментом охорони здоров`я Одеської міської ради, для надання медичної допомоги з приводу травм, отриманих внаслідок вогневих уражень за період з 01.07.2025 по 15.12.2025 рік до закладів охорони здоров`я комунальної власності територіальної громади м. Одеси звернулося та доставлено 66 постраждалих. Наведене підтверджено відповіддю Департаменту з благоустрою Одеської міської ради від 15.12.2025 року за вих.. №01-25/29.
Листом від 15.12.2025 року за вих.. №12828 Служба у справах дітей Одеської міської ради повідомила, що до її компетенції не входить надання оцінки безпечності перебування дитини в м. Одесі, а також відомості щодо ворожих обстрілів м. Одеси з боку рф.
Відповідно до психологічного Висновку спеціаліста від 25.12.2025 року складеного психологом ОСОБА_30 , як нейтральним фахівцем в інтересах дитини, у ході всіх діагностичних процедур (проекти малюнків, казко терапія, конструювання) дитина послідовно та однозначно ідентифікує батька як центральну фігуру свого життя. Батько є для дитини джерелом безпеки, стабільності та емоційної підтримки. У стресових ситуаціях(методика «Страшний малюнок») дитина обирає батька як єдину фігуру захисту. Сформований тип прив`язаності до батька характеризується як надійний, що є критично важливим для гармонійного розвитку дитини в цьому віці. 
Діагностика зафіксувала значну емоційну дистанцію між дитиною та матір`ю. У своїх малюнках та розповідях ОСОБА_6 не включає матір до кола осіб, що забезпечують її повсякденну безпеку та комфорт. Спілкування з матір`ю має формальний характер, що підтверджується аналізом відеоматеріалів. При цьому встановлено, що батько не чинить перешкод у спілкуванні, а навпаки - стимулює дитину до контакту, що виключає наявність з його боку дій, спрямованих на штучне відчуження матері.
З огляду на вікові особливості(4,9 роки) та сформовану систему прив`язаностей, будь-яка різка зміна місця проживання або примусова розлука з батьком становить пряму загрозу психічному здоров`ю дитини. Переміщення дитини в зону військового конфлікту (м. Одеса) з одночасною втратою стабільного контакту з батьком(який є її «фігурою безпеки») з високою ймовірністю призведе до: гострої реакції на стрес та глибокої психологічної травми; регресу в мовленнєвому та когнітивному розвитку; руйнації базової довіри до світу.
В інтересах дитини є збереження існуючого місця проживання з батьком. Будь-які зміни умов виховання на даний момент є недоцільним з психологічної точки зору та можуть мати незворотні негативні наслідки для розвитку особистості дитини.
Відповідно до Листа-пояснень Служби у справах дітей Херсонської міської ради від 30.04.2016 №01-23/191, у зв`язку із тим, що мати та дитина не проживають за місцем реєстрації, служба у справах дітей Херсонської міської ради не має можливості перевірити дані відомості та надати письмовий висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини та зазначає, що тимчасове проживання дитини за кордоном, з огляду на військовий стан в Україні, не суперечить інтересам дитини, сприятиме розширенню її світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку. Не можна піддавати формалізму долю дитини, оскільки наслідки повернення дитини до країни в якій тривають бойові дії, можуть бути невідворотними, дитина не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
05.05.2026 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надано пояснення, відповідно до яких, малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у Республіці Парагвай, що підтверджується довідкою Національної комісії у справах біженців та оскільки малолітня дитина перебуває за кордоном у безпечному середовищі, батьком забезпеченні гармонійні умови для розвитку дитини, а також враховуючи без пекову ситуацію в Україні в умовах військового стану та зібрані докази, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком.

V. Оцінка Суду.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи спір в частині первісних позовних вимог та зустрічної позовної заяви щодо визначення місця проживання дитини, суд приходить до наступного.
Охорона дитинства в Україні визначається як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, декларує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Факт проживання дитини за кордоном (незалежно від того, вивезена дитина за кордон до звернення до суду з позовом про визначення місця її проживання чи після) не впливає на вирішення судами України спору про визначення місця її проживання.
Повернення дитини в Україну не є передумовою для вирішення спору між батьками про визначення місця її проживання. Проживання дитини за кордоном не є самостійною підставою для відмови у позові про визначення місця проживання такої дитини разом з одним із батьків в Україні.
Такі висновки щодо застосування норм права зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі №607/20787/19.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Презумпція на користь матері в справах про опіку над дитиною не підтримується ані практикою на рівні ООН після прийняття Декларації, ані судовою практикою Європейського Суду з прав людини і не відповідає позиції Ради Європи і більшості держав-членів. У 21 столітті методологія з такою презумпцією, яку можна відхилити лише за «виняткових обставин» більше не є раціональною в частині прав, що гарантуються Конвенцією. Основна думка полягає в тому, що ця презумпція, за відсутністю доказів на користь зворотного, розглядає проживання дитини з батьком як таке, що не відповідає найкращим інтересам дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Цаунеґґер проти Німеччини», (ZAUNEGGER v. GERMANY), заява № 22028/04, § 46, 03 грудня 2009 року).
Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Наприклад, у своїй Постанові 2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька» ОСОБА_31 наголосила на важливості «подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім`ї» як «відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх п`ятдесяти років з огляду на організацію приватної сфери і сім`ї».
Вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц та постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №718/1796/16-ц, від 02 липня 2020 року у справі №428/13225/15-ц, від 19 травня 2021 року у справі №686/1379/19.
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі №6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі №607/20787/19.
У постанові від 06 червня 2019 року у справі №495/2106/17 Верховний Суд виснував, що коли батьки перебувають у рівних умовах, мають однакове ставлення до своїх батьківських обов`язків та в разі однакової прихильності дитини до обох батьків, місце проживання дитини має бути визначено з тим із батьків, яким створено більш сприятливі умови для проживання дитини.
Наведені правові висновки Верховного Суду потрібно розуміти так, що суди під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини мають керуватися принципом якнайкращих інтересів дитини, а при однаковому ставленні батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та забезпечення умов проживання дитини враховувати сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності); відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною); можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків); стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги); стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо.
Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі №761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі №127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі №639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі №944/5191/19).
Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі №753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі №127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі №760/31518/21).
За обставин цієї справи сторони є батьками малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У місті ОСОБА_32 проживає з матір`ю з серпня 2024 року та з того ж часу почала відвідувати дошкільний навчальний заклад. З вересня 2025 року ОСОБА_6 проживає з батьком у Республіці Парагвай. Сторони створили належні умови проживання для доньки з метою забезпечення її розвитку. В той же час, вирішуючи спір у справі, суд не вважає ключовим аргументом рівень матеріального забезпечення кожного з батьків, а керується виключно найкращими інтересами дитини.
Судовим розглядом встановлено, що з незалежних від волі сторін та їх доньки обставин, у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України та подальшою окупацією міста Херсон, фактично з лютого 2022 року малолітня ОСОБА_6 не має усталеного місця проживання. Період проживання у м. Одеса з матір`ю у один рік (до часу початку проживання з батьком) в силу малолітнього віку не може визнати таким, за який дитина встигла сформувати сталі соціальні зв`язки та вважати місце проживання матері усталеним для дівчинки у розумінні практики Верховного Суду та ЄСПЛ.
Ураховуючи норми Конвенції про права дитини щодо забезпечення її якнайкращих інтересів та безпеки і права на життя, введення в Україні воєнного стану, перебування дитини з батьком у Республіці Парагвай, малолітній вік дитини, соціальні зв`язки, суд вважає обґрунтованими первісні позовні вимоги.
Окрім іншого, суд враховує, що Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Одеська міська територіальна громада віднесена до зони можливих активних бойових дій. Позивачка за зустрічним позовом не надала достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з нею з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків, а також, що в умовах воєнного стану в Україні дитині безпечніше залишатися з матір`ю.
Також, суд бере до уваги, що згідно характеристики Дошкільного закладу «Марія», ОСОБА_7 швидко й успішно адаптувалася до умов дошкільного закладу після зарахування до класу кілька місяців тому. Вона продемонструвала помітний прогрес у розумінні інструкцій з класної роботи та налагодженні дружніх взаємин з однолітками. Наразі їй надається підтримка з метою розвитку навичок розв`язання проблем під час взаємодії з іншими дітьми, особливо в ситуаціях, коли мовні відмінності можуть створювати труднощі. Поліна й надалі виявляє зацікавленість у навчанні та демонструє значний потенціал для подальшого всебічного розвитку у всіх напрямках.
Наведене дає суду обґрунтовані підстави стверджувати про відсутність у дитини бар`єру у спілкуванні з однолітками за новим місцем проживання, а також швидку адаптацію у країні перебування, з урахуванням того, що поряд з нею перебуває близька особа - батько.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до психологічного Висновку спеціаліста від 25.12.2025 року складеного психологом ОСОБА_30 , як нейтральним фахівцем в інтересах дитини, з огляду на вікові особливості(4,9 роки) та сформовану систему прив`язаностей, будь-яка різка зміна місця проживання або примусова розлука з батьком становить пряму загрозу психічному здоров`ю дитини. Переміщення дитини в зону військового конфлікту (м. Одеса) з одночасною втратою стабільного контакту з батьком(який є її «фігурою безпеки») з високою ймовірністю призведе до: гострої реакції на стрес та глибокої психологічної травми; регресу в мовленнєвому та когнітивному розвитку; руйнації базової довіри до світу.
В інтересах дитини є збереження існуючого місця проживання з батьком. Будь-які зміни умов виховання на даний момент є недоцільним з психологічної точки зору та можуть мати незворотні негативні наслідки для розвитку особистості дитини.
Відповідно до Листа-пояснень Служби у справах дітей Херсонської міської ради від 30.04.2016 №01-23/191, у зв`язку із тим, що мати та дитина не проживають за місцем реєстрації, служба у справах дітей Херсонської міської ради не має можливості перевірити дані відомості та надати письмовий висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини та зазначає, що тимчасове проживання дитини за кордоном, з огляду на військовий стан в Україні, не суперечить інтересам дитини, сприятиме розширенню її світогляду, добре позначиться на духовному та інтелектуальному розвитку. Не можна піддавати формалізму долю дитини, оскільки наслідки повернення дитини до країни в якій тривають бойові дії, можуть бути невідворотними, дитина не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.
05.05.2026 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування надано пояснення, відповідно до яких, малолітня дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у Республіці Парагвай, що підтверджується довідкою Національної комісії у справах біженців та оскільки малолітня дитина перебуває за кордоном у безпечному середовищі, батьком забезпеченні гармонійні умови для розвитку дитини, а також враховуючи безпекову ситуацію в Україні в умовах військового стану та зібрані докази, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком.
Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 з приводу зловживання ОСОБА_2 спиртними напоями, оскільки доказів на підтвердження вказаного суду не надано та належними та допустимими докази такі обставини не підтверджено. Крім того, враховуючи, що мати малолітньої дитини самостійно надала згоду на виїзд дитини за кордон у липні 2025 року у супроводі у тому числі ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що такі твердження є суперечливими і позбавленими логічної послідовності.

Суд також враховує, що у постановах від 26 жовтня 2022 року у справі №750/9620/20 та від 14 грудня 2022 року у справі №742/2571/21 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною у спорах про визначення місця проживання малолітньої дитини (з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного із батьків за відповідним графіком). Однак у цій справі сторонами не ініціювалося питання встановлення спільної фізичної опіки над донькою, та, з урахуванням фактичних обставин проживання сторін у різних країнах, є недоцільним та суперечитиме якнайкращим інтересам малолітньої ОСОБА_6 .
Отже, встановивши всі обставини у справі суд доходить висновку про задоволення первісних позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини з батьком. При цьому, суд звертає увагу, що визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє ОСОБА_1 батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обоє з батьків, спір між якими вирішено судом. При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дитини.

Щодо позовних вимог за первісним позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення їх стягнення.
Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 381/1553/19-ц.
Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.
У постанові від 04 вересня 2019 року у справі №711/8561/16-ц Верховний Суд вказав, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.
Враховуючи, що малолітня ОСОБА_6 з 10.07.2025 року фактично проживає з батьком ОСОБА_2 , який є платником аліментів за судовим рішенням у справі №766/13000/24 та несе витрати на утримання доньки, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах починаючи з 10.07.2025 року. Оскільки позивачем за зустрічною позовною заявою не доведено, що з 10.07.2025 року донька перебувала на утриманні матері і мати несла витрати на утримання доньки. Крім того, в ході розгляду справи, позивачем за зустрічним позовом підтверджено, що з 10.07.2025 року(з часу коли дитину вона привезла до Болгарії) вона повернулась в Україну і з дитиною більше не зустрічалась, доказів того що нею на користь третіх осіб та/або батька дитини на утримання доньки перераховувались грошові кошти суду не надано.

За приписами ч. 3 ст. 51 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Аналізуючи відповідну судову практику Верховного Суду у справах про припинення стягнення аліментів, слід зазначити, що суд касаційної інстанції вказує на те, що сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України (постанова Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі №711/8561/16-ц, від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21).
Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
За змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право на зміну правовідносин, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому, зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
При цьому, наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання також не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі №520/21069/18.
Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Оскільки суд задовольнив первісні позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_6 з ним, правові підстави для подальшого стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 відсутні, що є підставою для припинення їх стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає подальшому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду в постанові від 16.01.2018 року в справі №755/15479/14-ц, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Норма ч. 2 ст. 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.
Таким чином, порядок розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений спеціальним розділом ЦПК України, зокрема Розділ VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).
З огляду на викладене, а також те, що задоволення позовної вимоги про припинення стягнення аліментів фактично є підставою для завершення виконавчого провадження щодо їх стягнення, вимога ОСОБА_2 у цій частині первісних позовних вимог задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
За статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції №1.347493155.1 від 10.10.2025 року ОСОБА_2 сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн.
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за первісним позовом, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення 1 211,20 грн., в рахунок відшкодування судового збору.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 грн., та судових витрат на проведення перекладу та наторіального засвідчення документів у розмірі 10 000,00 грн., суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язанні з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01)).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000, 00 грн. та витрат на проведення перекладу та наторіального засвідчення документів у розмірі 10 000,00 грн., позивачем до матеріалів справи долучено: договір №168 про надання правової допомоги від 08.10.2025 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Довженко В.І.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю виданого 12.03.2004 року на підставі Рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 12.03.2004р. №18 на ім`я ОСОБА_15 ; Ордер Серії АН № 1810608 виданого 10.10.2025 року про надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Довженко Валерієм Івановичем.
Документу, що свідчить про оплату гонорару адвокату Довженко Валерію Івановичу, який підтверджує сплату витрат позивачем та їх отримання (оприбуткування) ОСОБА_15 , в порядку визначеному законодавством України, витрат на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн., та документів що свідчать про несення позивачем витрат на проведення перекладу та наторіального засвідчення документів суду не надано та до матеріалів справи не долучено.
Враховуючи, що документ про сплату судових витрат на проведення перекладу та наторіального засвідчення документів та сплату судових витрат на правову допомогу на користь адвоката є одним із обов`язкових платіжних документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу та додаткових витрат, що пов`язанні із вчиненням інших процесуальних дій необхідних для розгляду справи, суд вважає, що відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат позивачем у цій справі за надання правової допомоги та витрат на проведення перекладу та наторіального засвідчення документів, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення, у зв`язку із чим у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги та витрат на проведення перекладу та наторіального засвідчення документів слід відмовити.
У зв`язку із відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат за зустрічною позовною заявою відсутні.
Керуючись ст. ст. 161, 164, 188, 197, СК України, ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 353-355 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Первісні позовні вимоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей Херсонської міської ради (ЄДРПОУ 44312031, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Гімназична, буд. 7) про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати заборгованості по аліментах та припинення стягнення аліментів - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від сплати заборгованості по аліментам стягнутих на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 грудня 2024 року у справі №766/13000/24, починаючи з 10 липня 2025 року до дня набрання рішенням законної сили.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 грудня 2024 року у справі №766/13000/24, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.
В іншій частині первісних позовних вимог - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26303264, місцезнаходження: 67039, м. Одеса, вул.. Канатна, буд. 134) про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 ) в рахунок відшкодування судового збору 1 211, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Херсонського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 ;
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_12 ;
Третя особа за первісним позовом: Служба у справах дітей Херсонської міської ради (ЄДРПОУ 44312031, місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Гімназична, буд. 7);
Третя особа за зустрічним позовом: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (ЄДРПОУ 26303264, місцезнаходження: 67039, м. Одеса, вул.. Канатна, буд. 134).
Повний текст рішення складено 25.05.2026 року.

Суддя	Є. М. Булах