Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року        м. Рівне

Справа № 569/4344/26
Провадження № 33/4815/736/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
захисника – Хвеся В.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хвеся В.М. в інтересах ОСОБА_1  на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 року, – 

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік. 
З матеріалів справи вбачається, що 17лютого 2026 року о 05 год. 11 хв. в м. Рівне по вул. Соборна, 360В,водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук), і від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 
Крім того, 17лютого 2026 року о 05 год. 11 хв. в м. Рівне по вул. Соборна, 360В,водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права на керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух»
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Хвесь В.М. просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 чт. 247 КУпАП. 
Доводить, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, що підтвердив у судовому засіданні свідок, оскільки за кермом перебував ОСОБА_2 , який після зупинки транспортного засобу працівниками поліції зник з місця події, оскільки побоюється мобілізації. З огляду на наведене в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення. Щодо визнання його винним за ч. 2 ст. 126 КУпАП, то зважаючи на те, що протокол було складено 17 лютого 2026 року, а постанову суду ухвалено 19 травня 2026 року, то вважає, що судом було допущено порушення ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки минув тримісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Заслухавши доводи захисника Хвеся В.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст. 126 КУпАП ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та керування автомобілем без посвідчення водія підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №593475 від 17 лютого 2026 року та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 593476 від 17 лютого 2026 року (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого вказаний огляд також не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 6); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Відеозаписом працівників поліції зафіксовано рух автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки автомобіля патрульні підійшли до транспортного засобу, однак всі три людини, які там перебували сиділи на задньому пасажирському сидінні та відмовлялися повідомляти хто з них був водієм. В ході спілкування працівники поліції встановили, що водієм був ОСОБА_1 , якому патрульні неодноразово пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, однак він уникав відповіді на поставлені питання (файл Clip 5, час: 12:00 – 13:30).
На переконання апеляційного суду, зафіксована відеозаписом поведінка ОСОБА_1 правильно розцінена працівниками поліції, як відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, що підтверджує порушення ним п. 2.5 ПДР. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 593476 від 17 лютого 2026 року слідує, що водій ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, оскільки як встановлено працівниками поліції він не отримував посвідчення водія, тому й не мав права керувати транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 20).
Будь-яких доказів на спростування відсутності у ОСОБА_1 посвідчення водія стороною апелянта до апеляційного суду не було надано.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять докази керування ОСОБА_1 автомобілем не є переконливими. Як вбачається з відеозаписів працівників поліції, транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 , рухався назустріч екіпажу патрульної поліції і один з патрульних на відеозаписі повідомив, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 (файл Clip 1, час: 00:42).
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Разом з цим, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 593476 від 17 лютого 2026 року, який було складено відносно ОСОБА_1 вбачається, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП відбулося 17 лютого 2026 року.
Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП винесена 19 травня 2026 року, тобто поза межами трьохмісячного строку з дня вчинення правопорушення.
Відтак оскільки постановою суду першої інстанції притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП поза межами строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, то провадження у справі за ч. 2 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В: 

 
Апеляційну скаргу захисника Хвеся В.М. задовольнити частково.
 
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 рокувідносно ОСОБА_1 змінити.
Провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Виключити з резолютивної частини підпункт другий абзацу другого щодо накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Абзац третій викласти у такій редакції: «Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.».
В решті постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович