ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026  м.Дніпро Справа № 908/2026/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Джепи Ю.А. (доповідач) 
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання: Федорчук В.С.,

за участю представників:
від скаржника (відповідача-2 ОСОБА_1 ): Рабушко В.С. (поза межами приміщення суду) - адвокат,
від позивача: Мікрюков С.В. (поза межами приміщення суду) - самопредставництво,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі №908/2026/25 (суддя Дроздова С.С.), повний текст рішення складено 23.01.2026,
за позовом: Акціонерного товариства “Мотор-Банк” (вул. Володимирська, буд. 79, м.Київ, 01033, ідентифікаційний код юридичної особи 35345213)
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” (вул. Курортна, буд. 81, м. Приморськ, Приморський район, Запорізька область, 72100, ідентифікаційний код юридичної особи 43336795),
до відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 4 864 053,85 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство “Мотор-Банк” звернулось до суду з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” та ОСОБА_1 заборгованості за:
- Кредитним договором №19/К/24/21 від 26 травня 2021 року в розмірі 2 816 656 грн 54 коп., з них заборгованість по кредиту – 2 000 000 грн 00 коп., заборгованість по процентам - 816 656 грн 54 коп.;
- Кредитним договором № 40/К/2/22 від 07 лютого 2022 року в розмірі 2 047 397 грн 31 коп., з них заборгованість по кредиту – 1 500 000 грн 00 коп., заборгованість по процентам - 547 397 грн 31 коп.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі №908/2026/25 позовні вимоги Акціонерного товариства “Мотор-Банк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” та ОСОБА_1 задоволено повністю.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги та додаткових пісьмових пояснень другого відповідача.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, 10.02.2026 через систему “Електронний суд” до Центрального апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі №908/2026/25 скасувати частково та прийняти нове рішення, яким: 
- у задоволенні позову Акціонерного товариства “Мотор-Банк” до Відповідача-2 ОСОБА_1 про солідарне стягнення за Кредитним договором №19/К/24/21 від 26.05.2021 – відмовити повністю; 
- стягнути солідарно з Відповідача-2 ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “Мотор-Банк” заборгованість за Кредитним договором №40/К/2/22 від 07.02.2022 у розмірі 1 671 229,86 грн, з яких: основний борг – 1 500 000,00 грн, відсотки за користування кредитними коштами – 171 229,86 грн.
Апелянт зазначає, що ТОВ «Оздоровчий комплекс Прибій» (код ЄДРПОУ 43336795), юридична адреса якого: вул. Курортна, буд. 81, м. Приморськ, Запорізька область, після 24.02.2022 перебувало на тимчасово окупованій території та не змінювало своєї податкової адреси, тому укладені після цієї дати додаткові угоди до Кредитного договору № 19/К/24/21 від 26.05.2021 та Кредитного договору № 40/К/2/22 від 07.02.2022 є нікчемними відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». 
Зокрема, йдеться про Додаткову угоду № 1 від 10.06.2022, Додаткову угоду № 2 від 01.07.2022 та Додаткову угоду № 3 від 15.09.2022 до Кредитного договору № 19/К/24/21, якими змінено строки кредитування та відтерміновано сплату процентів, а також про Додаткову угоду № 1 від 10.06.2022 та Додаткову угоду № 2 від 15.09.2022 до Кредитного договору № 40/К/2/22, якими відтерміновано сплату процентів та знижено процентну ставку з 15 % річних до 0,001 % річних на період з 31.08.2022 по 30.06.2023. 
На думку апелянта, суд помилково обмежився посиланням на те, що угоди були підписані в місті Запоріжжі, хоча місце укладення договору не має правового значення для застосування ст. 13 зазначеного Закону, а вирішальним є місцезнаходження суб`єкта господарювання та його податкова адреса. Апелянт також вказує, що суд не застосував правові висновки Верховного Суду щодо нікчемності правочинів, стороною яких є суб`єкт господарювання з податковою адресою на тимчасово окупованій території, та не перевірив заявлені доводи про нікчемність додаткових угод у мотивувальній частині рішення.
Крім того, апелянт стверджує, що суд безпідставно визнав правомірним нарахування процентів після закінчення строків кредитування, визначених кредитними договорами. На його думку, після спливу строку користування кредитом проценти за договором більше не можуть нараховуватися як плата за користування кредитом, а відповідальність боржника повинна визначатися відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання. 
У зв`язку з цим другий відповідач вважає, що стягненню за Кредитним договором №40/К/2/22 підлягають лише 1 500 000 грн основного боргу та 171 229,86 грн процентів, а вимоги щодо стягнення 547 397,31 грн процентів є необґрунтованими.
Щодо Кредитного договору № 19/К/24/21 апелянт просить відмовити у позові повністю у зв`язку з припиненням поруки за Договором поруки №19/POR/30/21 від 26.05.2021, укладеним на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 19/К/24/21.
Скаржник зазначає, що відповідно до умов договору поруки основне зобов`язання мало бути виконане до 01.07.2022, а пунктом 7.4 договору поруки прямо встановлено строк його дії до 01.07.2025. Позивач звернувся до суду 01.07.2025 з позовом до ТОВ «Оздоровчий комплекс Прибій», а вимоги до поручителя ОСОБА_1 заявлені уточненою позовною заявою від 01.08.2025, тобто після спливу строку дії поруки. На підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України апелянт вважає, що порука припинилася, а разом із нею припинилося і право вимоги кредитора до поручителя. 
Суд першої інстанції, на думку скаржника, не надав правової оцінки цим запереченням, не дослідив факт припинення поруки та безпідставно стягнув із ОСОБА_1 солідарно заборгованість за Кредитним договором №19/К/24/21 у сумі 2 816 656,54 грн.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву позивача на апеляційну скаргу.

АТ «Мотор-Банк» у відзиві на апеляційну скаргу (вих. № 01/16/03) просить залишити без змін рішення Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі № 908/2026/25, яким солідарно стягнуто з ТОВ «ОК Прибій» та ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №19/К/24/21 від 26.05.2021 та Кредитним договором № 40/К/2/22 від 07.02.2022 у загальному розмірі 4 864 053,85 грн, та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.
Щодо доводів апелянта про припинення поруки за Договором №19/POR/30/21 від 26.05.2021 Банк зазначає, що твердження про закінчення строку поруки 01.07.2025 є недостовірним, оскільки судом першої інстанції встановлено, що відповідно до пункту 7.4 Договору у редакції Додаткової угоди №2 від 15.09.2022 строк дії поруки продовжено до 20.07.2026. Відтак на момент подання первісного позову 01.07.2025 та заяви про залучення ОСОБА_1 як співвідповідача через систему «Електронний суд» 04.08.2025 строк поруки не сплив, а тому Банк реалізував право на звернення до суду в межах строку, встановленого договором та частиною четвертою статті 559 ЦК України. З цієї причини доводи апеляційної скарги про припинення поруки та пропуск строку звернення до поручителя є безпідставними.
Стосовно тверджень про нікчемність додаткових угод до кредитних договорів на підставі статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Банк вказує, що Додаткова угода №3 до Кредитного договору № 19/К/24/21 та Додаткова угода № 2 до Кредитного договору № 40/К/2/22 від 15.09.2022 були підписані директором ТОВ «ОК Прибій» ОСОБА_1 у місті Запоріжжі, що підтверджується змістом самих угод та встановлено судом першої інстанції. На думку позивача, сам факт реєстрації юридичної адреси ТОВ «ОК Прибій» у місті Приморськ Запорізької області не є безумовною підставою для нікчемності правочинів, укладених уповноваженою особою на підконтрольній Україні території. Банк наголошує, що норми статті 13 Закону про тимчасово окуповані території регулюють питання здійснення господарської діяльності на окупованій території, але не звільняють боржника та поручителя від виконання зобов`язань перед українським банком.
Позивач також акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 одночасно виступав директором ТОВ «ОК Прибій» і поручителем, особисто підписував додаткові угоди, ініціював продовження строків кредитування та відтермінування платежів, а підприємство фактично скористалося наданими пільгами. Банк зазначає, що протягом майже трьох років зазначені угоди не оскаржувалися, а тому спроба апелянта посилатися на їх нікчемність лише після пред`явлення позову свідчить про недобросовісну поведінку та спрямована виключно на уникнення відповідальності. У зв`язку з цим позивач посилається на практику Верховного Суду у справах № 910/16728/16 від 04.07.2018, № 522/12901/15-ц від 10.04.2019 та № 127/18802/17 від 13.05.2020, відповідно до якої сторона, яка підтвердила чинність правочину своїми діями, не може надалі посилатися на його недійсність. 
На думку Банку, поведінка апелянта суперечить принципу добросовісності та доктрині venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), оскільки він намагається отримати переваги від власних дій щодо неперереєстрації юридичної адреси підприємства.
Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірність нарахування процентів Банк вказує, що вони повністю ґрунтуються на хибному припущенні про нікчемність додаткових угод. Позивач наголошує, що суд першої інстанції правильно застосував положення статті 1048 ЦК України та встановив правомірність нарахування процентів. Відповідно до Додаткової угоди №3 до Кредитного договору № 19/К/24/21 строк користування кредитом було продовжено до 20.07.2023, а тому проценти нараховувалися в межах погодженого сторонами строку. Банк заперечує посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 та зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17.
Зокрема, позивач зазначає, що кредитні договори були укладені у формі відкличної відновлювальної кредитної лінії. Пунктом 2.1 договорів визначено лише останній день дії кредитної лінії, тобто дату припинення обов`язку Банку надавати нові транші, але не дату припинення дії кредитного договору чи обов`язку позичальника сплачувати проценти. Посилаючись на пункти 120, 123, 110 та 125 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, Банк зазначає, що проценти за користування кредитом нараховуються до дня фактичного повернення кредитних коштів, а висновки у справах № 444/9519/12 та № 910/10156/17 не є релевантними для спорів щодо кредитних ліній такого виду. Крім того, пунктом 14.1 кредитних договорів передбачено, що вони діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, а пунктом 3.2 встановлено обов`язок сплачувати проценти за весь період фактичного користування кредитними коштами. З огляду на специфіку відновлювальної кредитної лінії позичальник зобов`язаний сплачувати проценти до моменту фактичного повернення коштів незалежно від завершення строку видачі нових траншів.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

26.05.2021 між Акціонерним товариством “Мотор-Банк”, далі-Кредитор, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій”, далі - Позичальник, укладено Кредитний договір № 19/К/24/21.
Відповідно до п.1.1 Кредитного договору № 19/К/24/21 Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2 000 000,00 грн на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та їх умов, викладених в цьому Договорі.
Позичальник зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов`язання, викладені нижче в порядку і на умовах, передбачених Договором (п. 1.2 Кредитного договору №19/К/24/21).
Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 Кредитного договору № 19/К/24/21, Кредит надається строком користування до 01.07.2022 (включно). Кредит надається на поповнення обігових коштів. Кредит надається за умови належного виконання Позичальником та/або Поручителем вимог п.4 цього Договору, а також на підставі того, що вся інформація, представлена Позичальником Кредиторові, є достовірною та повною. Кредитор не надає Позичальнику Кредит до моменту укладання договору застави/поруки/іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим договором. Моментом (датою) надання Кредиту/Траншу вважається дата перерахування грошових коштів Кредитором на Позичковий рахунок Позичальника, в сумі відповідно Траншу Кредитору.
Додатковою угодою №2 від 01.07.2022 до Кредитного договору №19/К/24/21 продовжено термін користування кредитом до 29.09.2022.
Додатковою угодою №3 від 15.09.2022 до Кредитного договору №19/К/24/21 продовжено термін користування кредитом до 20.07.2023.
Відповідно до п.2.6 Кредитного договору № 19/К/24/21 під терміном “загальна заборгованість за Кредитною лінією” розуміється залишкова сума Кредиту, тобто сума Кредиту, що фактично надана Позичальнику згідно з цим Договором і не повернена Кредитору.
Пунктом 3.1. Кредитного договору № 19/К/24/21 у редакції Додаткової угоди №3 від 15.09.2022, за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти в розмірі: з 26.05.2021 – 17% річних; з 31.08.2022 – 0,001% річних; з 01.07.2023 – 17% річних.
Згідно із п.3.2 Кредитного договору № 19/К/24/21 у редакції Додаткової угоди №3 від 15.09.2022, Позичальник сплачує Кредитору проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.1 цього Договору, у валюті Кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів в поточному місяці на основі Банківського року (який складає 365(366) днів) у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 10 число кожного місяця на рахунок, зазначений в п. 2.4. цього Договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній місяць підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за Кредитом. Нарахування процентів здійснюється Кредитором в останній робочий день місяця. У першому періоді нарахування процентів до розрахунку включається період, що розпочинається з дати набуття чинності цим Договором і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти. У подальшому до розрахунку включається період, що розпочинається з дня нарахування процентів у попередньому місяці і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти (в останній період користування кредитними коштами - днем повного погашення заборгованості за Кредитом). У кінці року проценти нараховуються по 31 грудня відповідного року включно. Встановити строк сплати нарахованих процентів за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2022 р. в сумі 98 739,73 грн – до 10.06.2023 та в сумі 98 739,73 грн – до 10.07.2023.
Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору № 19/К/24/21 Позичальник здійснює погашення Кредиту, сплату Процентів та комісії, нарахованих за користування Кредитом у строк (терміни), які визначаються в п. 2.1, розділі 3 цього Договору шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на рахунок, передбачений п. 2.4 цього Договору.
Пунктом 8.2.2 Кредитного договору № 19/К/24/21 сторони узгодили, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом, нараховані Кредитором у порядку і на умовах, встановлених цим Договором, а також виконати всі інші зобов`язання за цим Договором перед Кредитором.
Відповідно до п.14.1 Кредитного договору № 19/К/24/21, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін і припиняє чинність по закінченні строку, зазначеного в п. 2.1. цього Договору, але в будь-якому разі не раніше повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Надання першому відповідачу кредиту здійснено шляхом списання грошових коштів з позичкового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” № НОМЕР_2 , що підтверджується випискою з зазначеного рахунку першого відповідача, відкритого в Акціонерному товаристві “Мотор-Банк”.
За період з 31.01.2022 по 04.06.2025 Банком нараховано за Кредитним договором № 19/К/24/21:
- заборгованість за простроченим кредитом – 2 000 000,00 грн.
- заборгованість за простроченими процентами – 816 656,54 грн.
Також, 07.02.2022 між Акціонерним товариством “Мотор-Банк”, далі-Кредитор, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій”, далі - Позичальник, укладено Кредитний договір №40/К/2/22.
Відповідно до п.1.1 Кредитного договору № 40/К/2/22 Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1 500 000,00 грн на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та їх умов, викладених в цьому Договорі. Надання кредитних коштів здійснювати з дотриманням коефіцієнта покриття 1:1,29.
Позичальник зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов`язання, викладені нижче в порядку і на умовах, передбачених Договором (п. 1.2 Кредитного договору №40/К/2/22).
Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5 Кредитного договору № 40/К/2/22, Кредит надається строком користування до 01.10.2023 (включно). Кредит надається на наступні цілі: поповнення обігових коштів та придбання основних засобів. Кредит надається за умови належного виконання Позичальником та/або Поручителем вимог п.4 цього Договору, а також на підставі того, що вся інформація, представлена Позичальником Кредиторові, є достовірною та повною. Кредитор не надає Позичальнику Кредит до моменту укладання договору застави/поруки/іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим договором. Моментом (датою) надання Кредиту/Траншу вважається дата перерахування грошових коштів Кредитором на Позичковий рахунок Позичальника, в сумі відповідно Траншу Кредитору.
Відповідно до п.2.6 Кредитного договору № 40/К/2/22 під терміном “загальна заборгованість за Кредитною лінією” розуміється залишкова сума Кредиту, тобто сума Кредиту, що фактично надана Позичальнику згідно з цим Договором і не повернена Кредитору.
Пунктом 3.1. Кредитного договору № 40/К/2/22 у редакції Додаткової угоди №2 від 15.09.2022, за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти в розмірі: з 07.02.2022 – 15% річних; з 31.08.2022 – 0,001% річних; з 01.07.2023 – 15% річних.
Згідно із п.3.2 Кредитного договору № 40/К/2/22 у редакції Додаткової угоди №2 від 15.09.2022, Позичальник сплачує Кредитору проценти за користування Кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.1 цього Договору, у валюті Кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів в поточному місяці на основі Банківського року (який складає 365(366) днів) у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 10 число кожного місяця на рахунок, зазначений в п. 2.4. цього Договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній місяць підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за Кредитом. Нарахування процентів здійснюється Кредитором в останній робочий день місяця. У першому періоді нарахування процентів до розрахунку включається період, що розпочинається з дати набуття чинності цим Договором і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти. У подальшому до розрахунку включається період, що розпочинається з дня нарахування процентів у попередньому місяці і закінчується попереднім днем перед останнім робочим днем місяця, за який нараховуються проценти (в останній період користування кредитними коштами - днем повного погашення заборгованості за Кредитом). У кінці року проценти нараховуються по 31 грудня відповідного року включно. Встановити строк сплати нарахованих процентів за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень 2022 р. в сумі 37 808,22 грн – до 10.07.2023 та в сумі 37 808,22 грн – до 10.08.2023, в сумі 37 808,22 грн – до 10.09.2023.
Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору № 40/К/2/22 Позичальник здійснює погашення Кредиту, сплату Процентів та комісії, нарахованих за користування Кредитом у строк (терміни), які визначаються в п. 2.1, розділі 3 цього Договору шляхом перерахування відповідних сум грошових коштів на рахунок, передбачені в п. 2.4 цього Договору.
Пунктом 8.2.2 Кредитного договору № 40/К/2/22 сторони узгодили, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом, нараховані Кредитором у порядку і на умовах, встановлених цим Договором, а також виконати всі інші зобов`язання за цим Договором перед Кредитором.
Відповідно до п.14.1 Кредитного договору № 40/К/2/22, цей Договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками Сторін і припиняє чинність по закінченні строку, зазначеного в п. 2.1. цього Договору, але в будь-якому разі не раніше повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Надання першому відповідачу кредиту здійснено шляхом списання грошових коштів з позичкового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” № НОМЕР_3 , що підтверджується випискою з зазначеного рахунку першого відповідача, відкритого в Акціонерному товаристві “Мотор-Банк”.
За період з 28.02.2022 по 04.06.2025 Банком нараховано за Кредитним договором № 40/К/2/22:
- заборгованість за простроченим кредитом – 1 500 000,00 грн.
- заборгованість за простроченими процентами – 547 397,31 грн.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №19/К/24/21, 26.05.2021 між Акціонерним товариством “Мотор-Банк”, далі Кредитор, та громадянином України ОСОБА_1 , далі Поручитель, укладено Договір поруки № 19/POR/30/21.
Статтею 1 Договору поруки № 19/POR/30/21, у редакції Додаткової угоди №1 від 01.07.2022, визначено, що Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій”, кредитним договором – є кредитний договір № 19/К/24/21 від 26.05.2021 зі строком погашення 20.07.2023, а основне зобов`язання – зобов`язання Боржника, передбачені Кредитним договором, щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту (включаючи проценти) у строк до 20.07.2023 включно, сплати пені, інших встановлених договором фінансових санкцій та відшкодування збитків Кредитору, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Боржником зобов`язань за Кредитним договором.
Згідно п.3.1. Договору поруки № 19/POR/30/21 Поручитель зобов`язався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Боржником Основного зобов`язання, а також, відшкодовувати витрати, що будуть визначатись на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, процентів, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодовування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного виконання (неповного) виконання Основного зобов`язання.
Відповідно до п.3.2 Договору поруки №19/POR/30/21, у випадку невиконання Боржником Основного зобов`язання, передбаченого Кредитним договором, Кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання Поручителем і відшкодування інших збитків Кредитора, обумовлених невиконанням Боржником Основного зобов`язання, або звернути стягнення на належне йому майно чи грошові кошти відповідно до чинного законодавства України, при цьому строк пред`явлення Кредитором такої вимоги до Поручителя встановлюється Сторонами у термін 3 (три) роки від дня настання строку виконання Основного зобов`язання.
Пунктом 4.4.1. Договору поруки № 19/POR/30/21 передбачено, що Поручитель зобов`язаний на вимогу Кредитора у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником Основного зобов`язання та/або в разі виникнення у Кредитора права вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, погасити без будь-яких заперечень, заборгованість Боржника перед Банком у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, пеню на несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені Кредитором витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Боржником Основного зобов`язання.
Нести солідарну відповідальність за невиконання Боржником Основного зобов`язання, включаючи сплату процентів, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені Кредитором витрати в наслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Боржником Основного зобов`язання (п. 4.4.3. Договору поруки 19/POR/30/21).
Відповідно до п. 7.4 Договору поруки № 19/POR/30/21, у редакції Додаткової угоди №2 від 15.09.2022, цей договір діє до 20.07.2026, окрім випадків визначених ч.ч. 1-3 ст. 559 Цивільного кодексу України.
Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 40/К/2/22, 07.02.2022 між Акціонерним товариством “Мотор-Банк”, далі Кредитор, та громадянином України ОСОБА_1 , далі Поручитель, було укладено Договір поруки № 40/POR/1/22.
Статтею 1 Договору поруки № 40/POR/1/22, визначено, що Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій”, кредитним договором – є кредитний договір № 40/К/2/22 від 07.02.2022 зі строком погашення 01.10.2023, а основне зобов`язання – зобов`язання Боржника, передбачені Кредитним договором, щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту (включаючи проценти) у строк до 01.10.2023 включно, сплати пені, інших встановлених договором фінансових санкцій та відшкодування збитків Кредитору, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Боржником зобов`язань за Кредитним договором.
Згідно п.3.1. Договору поруки № 40/POR/1/22 Поручитель зобов`язався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Боржником Основного зобов`язання, а також, відшкодовувати витрати, що будуть визначатись на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, процентів, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодовування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного виконання (неповного) виконання Основного зобов`язання.
Відповідно до п.3.2 Договору порук № 40/POR/1/22, у випадку невиконання Боржником Основного зобов`язання, передбаченого Кредитним договором, Кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання Поручителем і відшкодування інших збитків Кредитора, обумовлених невиконанням Боржником Основного зобов`язання, або звернути стягнення на належне йому майно чи грошові кошти відповідно до чинного законодавства України, при цьому строк пред`явлення Кредитором такої вимоги до Поручителя встановлюється Сторонами у термін 3 (три) роки від дня настання строку виконання Основного зобов`язання.
Пунктом 4.4.1. Договору поруки № 40/POR/1/22 передбачено, що Поручитель зобов`язаний на вимогу Кредитора у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником Основного зобов`язання та/або в разі виникнення у Кредитора права вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, погасити без будь-яких заперечень, заборгованість Боржника перед Банком у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, пеню на несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені Кредитором витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Боржником Основного зобов`язання.
Нести солідарну відповідальність за невиконання Боржником Основного зобов`язання, включаючи сплату процентів, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені Кредитором витрати в наслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Боржником Основного зобов`язання (п. 4.4.3. Договору поруки № 40/POR/1/22).
Відповідно до п. 7.4 Договору поруки № 40/POR/1/22, цей договір діє до 01.10.2026, окрім випадків визначених ч.ч. 1-3 ст. 559 Цивільного кодексу України.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).
За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем у повному обсязі зобов`язань за Договором, а саме: надання першому відповідачу кредитних коштів у сумі 2 000 000,00 грн за Кредитним договором №19/К/24/21 та 1 500 000,00 грн за Кредитним договором № 40/К/2/22.
Відповідно до п.1.1 Кредитних договорів № 19/К/24/21 та №40/К/2/22 Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2 000 000,00 грн / 1 500 000,00 грн на умовах цільового використання, забезпеченості, строковості, платності, зворотності та їх умов, викладених в цьому Договорі.
Позичальник зобов`язується повернути наданий Кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов`язання, викладені нижче в порядку і на умовах, передбачених Договором (п. 1.2 Кредитних договорів №19/К/24/21 та №40/К/2/22).
За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідачами не надано, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за простроченим кредитом в сумі 2 000 000,00 грн за Кредитним договором № 19/К/24/21 і заборгованості за простроченим кредитом сумі 1 500 000,00 грн за Кредитним договором № 40/К/2/22, з чим погоджується апеляційний господарський суд.
При цьому колегія суддів виходить з наступних положень чинного законодавства щодо нарахування процентів за користування кредитом.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Аналогічні висновки викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Отже, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку дії кредитного договору) стягуються проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку дії кредитного договору) - на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі щодо стягнення з відповідачів заборгованості за простроченими процентами в сумі 816 656,54 грн за Кредитним договором № 19/К/24/21 і заборгованості за простроченими процентами в сумі 547 397,31 грн за Кредитним договором № 40/К/2/22, суд першої інстанції виходив з того, що укладені між сторонами договори є договорами «відновлюваної кредитної лінії», а тому проценти підлягають нарахуванню до моменту фактичного повернення кредитних коштів.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги другого відповідача, що такі висновки є помилковими та такими, що ґрунтуються на змішуванні понять строку дії договору, строку дії кредитної лінії та строку правомірного користування кредитними коштами.
За своєю правовою природою укладені між сторонами договори є договорами відкличної відновлюваної кредитної лінії. Разом з тим сама по собі форма кредитування не змінює загальних принципів виконання та припинення грошових зобов`язань, передбачених Цивільним кодексом України, та не надає Банку права безмежного нарахування процентів за правомірне користування кредитом після настання строку виконання зобов`язання.
Посилання позивача на п. 14.1 договорів, відповідно до якого договори діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, не означає, що позичальник має право безстроково користуватись кредитними коштами на умовах договору, а Банк — нараховувати проценти як плату за користування кредитом незалежно від настання строку кредитування.
Так, умовами договорів визначено конкретний строк дії кредитної лінії: за договором № 19/К/24/21 таким строком визначено 01.07.2022, за договором №40/К/2/22 - 01.10.2023.
Апеляційний господарський суд виходить з того, що після спливу цих строків припиняється право позичальника на правомірне користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами режиму кредитування.
При цьому колегія суддів не покладає в основу висновків у даній справі доводи позивача про продовження строку кредитування на підставі додаткової угоди №3 від 15.09.2022 і інших підписаних сторонами після 24.02.2022 додаткових угод, оскільки такі угоди є нікчемними в силу ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Так, відповідно до ч.2 вказаної статті правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
На момент укладення додаткових угод місцезнаходженням (м. Приморськ Запорізької області) юридичної особи - позичальника була тимчасово окупована територія України.
Висновок суду першої інстанції про чинність додаткових угод з підстав їх підписання у місті Запоріжжі є помилковим та таким, що суперечить імперативній нормі, що вміщена у ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», та правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 19.03.2026 у справі №905/238/23.
Відтак відповідні додаткові угоди, стороною яких є перший відповідач не створють жодних юридичних наслідків та не можуть бути підставою для продовження строку кредитування.
Відповідно до висновків Великої палати Верховного Суду (постанова від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17), якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону.
Таким чином строк правомірного користування кредитом за договором №19/К/24/21 закінчився 01.07.2022, а за договором № 40/К/2/22 - 01.10.2023.
Після спливу строку кредитування правовідносини сторін переходять у стадію прострочення виконання грошового зобов`язання. У цей момент змінюється і правова природа платежів, які нараховуються кредитором.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 прямо зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування проценти не можуть нараховуватись як плата за користування кредитом, оскільки користування після настання строку повернення є неправомірним. У такому випадку застосуванню підлягають наслідки прострочення, передбачені ст. 625 ЦК України.
Колегія суддів не погоджується із твердженнями позивача, що вказана правова позиція не застосовується до кредитних ліній.
Постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/17048/17 не містить висновку про можливість безмежного нарахування процентів незалежно від настання прострочення або про незастосування ст. 625 ЦК України до договорів кредитної лінії.
Велика Палата у справі № 910/17048/17 розмежувала поняття «останній день дії кредитної лінії» та строк дії договору як правовідношення, однак не скасувала загального принципу, відповідно до якого після настання строку виконання зобов`язання користування кредитом втрачає ознаки правомірності.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 фактично підтвердила необхідність розмежування періоду належного виконання договору та періоду прострочення, зазначивши, що після настання строку виконання грошового зобов`язання нарахування як плати за користування коштами є неправомірним.
За таких обставин, за перерахунком апеляційного господарського суду, солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість по процентам за правомірне користування кредитом (за період нарахування: 31.01.2022 - 01.07.2022) за Кредитним договором №19/К/24/21 від 26.05.2021 в розмірі 141 589,05 грн та заборгованість по процентам за правомірне користування кредитом (за період нарахування 28.02.2022 - 01.10.2023) за Кредитним договором №40/К/2/22 від 07.02.2022 в розмірі 170 753, 46 грн.
В іншій частині вимог нараховані Банком проценти в загальному розмірі 1051711,34 грн фактично є відсотками, які підлягають стягненню на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
У той же час, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене вище, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів процентів, нарахованих після закінчення строку кредитування (01.07.2022) за договором №19/К/24/21 та після закінчення строку кредитування (01.10.2023) за договором № 40/К/2/22 в сукупному розмірі 1 051 711,34 грн задоволенню не підлягають, й рішення суду першої інстанції в частині їх задоволення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга у відповідній частині - задоволенню.
У той же час, колегія суддів відхиляє викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника щодо відсутності підстав для покладення солідарної відповідальності на другого відповідача за кредитним договором №19/К/24/21 у зв`язку із закінченням строку дії поруки, виходячи з такого.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №19/К/24/21, 26.05.2021 між Акціонерним товариством “Мотор-Банк”, далі Кредитор, та громадянином України ОСОБА_1 , далі Поручитель, укладено Договір поруки № 19/POR/30/21.
Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 40/К/2/22, 07.02.2022 між Акціонерним товариством “Мотор-Банк”, далі Кредитор, та громадянином України ОСОБА_1 , далі Поручитель, було укладено Договір поруки № 40/POR/1/22.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з п.3.1. Договорів поруки №19/POR/30/21 та №40/POR/1/22 Поручитель зобов`язався перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Боржником Основного зобов`язання, а також, відшкодовувати витрати, що будуть визначатись на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, процентів, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, відшкодовування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобов`язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного виконання (неповного) виконання Основного зобов`язання.
Відповідно до п.3.2 Договорів поруки № 19/POR/30/21 та № 40/POR/1/22, у випадку невиконання Боржником Основного зобов`язання, передбаченого Кредитним договором, Кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання Поручителем і відшкодування інших збитків Кредитора, обумовлених невиконанням Боржником Основного зобов`язання, або звернути стягнення на належне йому майно чи грошові кошти відповідно до чинного законодавства України, при цьому строк пред`явлення Кредитором такої вимоги до Поручителя встановлюється Сторонами у термін 3 (три) роки від дня настання строку виконання Основного зобов`язання.
Оскільки другий відповідач поручався перед позивачем за виконання зобов`язань першим відповідачем за окремими договорами поруки, він відповідає перед позивачем солідарно з першим відповідачем.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, відповідачі не надали доказів оплати спірної заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову в цій частині, з чим погоджується колегія суддів.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.
Тому, щодо доводів скаржника про припинення поруки за Договором №19/POR/30/21 від 26.05.2021 апеляційний господарський суд виходить з того, що твердження про закінчення строку поруки 01.07.2025 не відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи, оскільки відповідно до пункту 7.4 Договору у редакції Додаткової угоди №2 від 15.09.2022 строк дії поруки продовжено до 20.07.2026. Відтак на момент подання первісного позову 01.07.2025 та заяви про залучення ОСОБА_1 як співвідповідача 04.08.2025 строк поруки не сплив, а Банк реалізував право на звернення до суду в межах строку, встановленого договором та частиною четвертою статті 559 ЦК України.
При цьому Додаткова угода №2 від 15.09.2022 до Договору поруки №19/POR/30/21 від 26.05.2021 укладена другим відповідачем, місцезнаходженням якого зазначено м. Запоріжжя, що не є тимчасово окупованою територією, а тому відсутні підстави вважати її нікчемною в силу ч.2 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на відміну від додаткових угод до кредитних договорів як зазначено вище. 
Тому доводи апеляційної скарги про припинення поруки та пропуск строку звернення до поручителя колегія суддів вважає безпідставними, а рішення суду в частині покладення на відповідачів солідарної відповідальності - законним та обґрунтованим.
Враховуючи викладені вище встановлені обставини та положення чинного законодавства, апеляційний господарський суд виснує, що апеляційна скарга за результатом апеляційного перегляду даної справи підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню.

6. Висновки за результатами апеляційного перегляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи, 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню ( ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Оскільки судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі №908/2026/25 підлягає частковому скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

7. Розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 та п.п. "б" п.2 ч.1 ст. 282 ГПК України у зв`язку із частковим скасуванням судового рішення апеляційним судом здійснюється новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають розподіленню порівну між першим та другим відповідачами пропорційно задоволеним позовним вимогам (по 22 874,67 грн з кожного відповідача на користь позивача).
Також згідно зі ст. 129 та п.п. "в" п.2 ч.1 ст. 282 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з позивача на користь другого відповідача підлягає стягненню 12 425,19 грн відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 277, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі №908/2026/25 - задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.01.2026 у справі №908/2026/25 – скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 1 051 711, 34 грн заборгованості по процентам.
3. Прийняти нове рішення, яким позов Акціонерного товариства “Мотор-Банк” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” (вул. Курортна, буд. 81, м. Приморськ, Приморський район, Запорізька область, 72100, ідентифікаційний код юридичної особи 43336795) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Мотор-Банк” (вул. Володимирська, буд. 79, м. Київ, 01033, ідентифікаційний код юридичної особи 35345213) заборгованість за: 
- Кредитним договором №19/К/24/21 від 26.05.2021 в сумі 2 141 589,05 грн (два мільйони сто сорок одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 05 коп.) (з них заборгованість по кредиту – 2 000 000 грн (два мільйони гривень) та заборгованість по процентам – 141 589,05 грн (сто сорок одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 05 коп.);
- Кредитним договором № 40/К/2/22 від 07.02.2022 в сумі 1 670 753, 46 грн (один мільйон шістсот сімдесят тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 46 коп.) (з них заборгованість по кредиту – 1 500 000 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень) та заборгованість по процентам – 170 753, 46 грн (сто сімдесят тисяч сімсот п`ятдесят три гривні 46 коп.) на рахунок АТ “МОТОР-БАНК” № НОМЕР_4 в АТ “МОТОР-БАНК” МФО 313009.
У решті вимог щодо стягнення заборгованості по процентах відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Оздоровчий комплекс Прибій” (вул. Курортна, буд. 81, м. Приморськ, Приморський район, Запорізька область, 72100, ідентифікаційний код юридичної особи 43336795) на користь Акціонерного товариства “Мотор-Банк” (вул. Володимирська, буд. 79, м. Київ, 01033, ідентифікаційний код юридичної особи 35345213) судовий збір в розмірі 22 874,67 грн (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні 67 коп.) за подання позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам на рахунок АТ “МОТОР-БАНК” № НОМЕР_4 в АТ “МОТОР-БАНК” МФО 313009.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства “Мотор-Банк” (вул. Володимирська, буд. 79, м. Київ, 01033, ідентифікаційний код юридичної особи 35345213) судовий збір в розмірі 22 874,67 грн (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят чотири гривні 67 коп.) за подання позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам на рахунок АТ “МОТОР-БАНК” № НОМЕР_4 в АТ “МОТОР-БАНК” МФО 313009.
4. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.
Стягнути з Акціонерного товариства “Мотор-Банк” (вул. Володимирська, буд. 79, м. Київ, 01033, ідентифікаційний код юридичної особи 35345213) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 12 425,19 грн (дванадцять тисяч чотириста двадцять п`ять гривень 19 коп.) відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 01.06.2026.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: Ю.В. Фещенко

С.В. Мартинюк