ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/779/26
Провадження № 22-ц/820/1320/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2026 року (суддя Колієв С.А.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
У січні 2026 року ТОВ «Бізнес Позика», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 04 листопада 2024 року з відповідачем в електронній формі був укладений договір № 455012-КС-005 про надання кредиту. Відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 7000 грн., строком на 16 тижнів - до 24 лютого 2025 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі стандартна процентна ставка фіксована 1,0 %, комісія за надання кредиту 1400 грн.
Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі, перерахувавши кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , проте, відповідач зобов`язання щодо погашення кредиту, процентів та комісії належним чином не виконав. 
Станом на 01.12.2025 року, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання кредиту № 455012-КС-005 від 04.11.2024 року складає – 16310,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 7000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах – 7910,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 1400 грн.
Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за договором про надання кредиту № 455012-КС-005 від 04.11.2024 року в розмірі 16310,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 7000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах – 7910,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 1400 гр. та судовий збір. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2026 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 455012-КС-005 від 04.11.2024 року в розмірі 16310,00 грн. та 2422,40 грн. судового збору.
Суд керувався тим, що сторони уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 кредит, а той, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти, комісію за надання кредиту. Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув кошти та не сплатив проценти за користування, то з нього на користь товариства слід стягнути вказану заборгованість. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами самого факту укладення кредитного договору № 455012-КС-005, оскільки наданий позивачем відеозапис не містить підтвердження волевиявлення саме на укладення спірного договору, на записі відсутнє озвучення номера договору, суми кредиту, процентної ставки, комісії та інших істотних умов. 
Так само не доведено позивачем факту видачі кредитних коштів, оскільки відсутні первинні бухгалтерські документи кредитодавця платіжне доручення або банківська виписка з рахунку позивача, а надане лише підтвердження від платіжного посередника не є належним доказом здійснення господарської операції. Банківська виписка АТ «А-Банк» підтверджує лише надходження коштів від невстановленого платника, але не містить жодних відомостей, що платником є саме ТОВ «Бізнес Позика». 
Встановлена договором комісія за видачу кредиту суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 13 ЦК України). Позивач не довів, що така комісія відповідає реальним витратам на надання кредиту. 
Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі до апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес Позика» кредитний договір № 455012-КС-005 в електронній формі через Особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://bizpozyka.com/, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3937 (а.с. 23-32 т.1).
Відповідно до п.2.1, 2.3, 2,7 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 7000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором і Правилами надання споживчих кредитів, строком на 16 тижнів - до 24 лютого 2025 року.
Сторони узгодили, що типом кредиту є кредит, фіксована ставка процентів за користування кредитом стандартна – 1%, комісія за надання кредиту – 1400,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 14126,42 грн.(п. 2.2, 2.4, 2.5, 2.8)
Пунктом 4.2.1 кредитного договору визначено, що у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в пункті 4.2.2 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4 договору.
Пунктом 4.2.2 договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. 
Факт належності банківської картки НОМЕР_2 та отримання кредитних коштів 04 листопада 2021 року ОСОБА_1 від кредитодавця згідно умов кредитного договору №455012-КС-005 підтверджується випискою за вказаним банківським рахунком, банком- емітентом, якої є АТ «Акцент Банк» (а.с. 231-240 т.1).
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 27 листопада 2025 року утворилася заборгованість, яка становить 16310,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 7000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах – 7910,00 грн., суми прострочених платежів по комісії – 1400,00 грн.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
Зібрані докази, вказують на те, що Договір № 455012-КС-005 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 04.11.2024 підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3937 який було направлено ТОВ «Бізнес Позика» на номер телефону відповідача, який було зазначено в анкеті в особистому кабінету, про що свідчить візуальна форма послідовності дій клієнта.
Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, РНОКПП, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання відповідача.
У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів, комісії та строк дії.Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Факт перерахування коштів за Договором №455012-КС-005 у розмірі 7000,00 грн. підтверджується довідкою ТОВ «ПрофіГід». Факт належності банківської картки НОМЕР_2 підтверджується випискою за вказаним банківським рахунком, банком- емітентом, якої є АТ «Акцент Банк»(а.с.81,231 т.1).
Отже, доведеним є факт укладення між сторонами договору №455012-КС-005 про надання кредиту від 04 листопада 2024 року.
При цьому ОСОБА_1 не спростував цей факт шляхом подання відповідних доказів про не відкриття на його ім`я зазначеного банківського рахунку та ненадходження на нього кредитних коштів.
Посилання ОСОБА_1 на недоведеність укладення сторонами кредитного договору та одержання ним кредитних коштів суперечать фактичним обставинам справи.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, порушуючи встановлений графік обов`язкових платежів.
Банк, заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просив у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована процентна ставка у розмірі 1 % в день.
Після закінчення строку кредитування 24.02.2025 року ОСОБА_1 не повернув кредит та не сплатив відсотки.
На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості з зазначенням щоденних нарахувань процентів та погашення по кредитному договору.
Відповідачем не надано доказів на спростування розміру заборгованості по кредитному договору.
З огляду на зазначене, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконувались умови кредитного договору, заборгованість в межах строку кредитування станом на 27 листопада 2025 року складає 7000 грн. - тіло кредиту, 7910 грн. - прострочені платежі по процентам, 1400 грн. – заборгованість за комісією.
Відповідач на час укладення кредитного договору був обізнаний з процентною ставкою за користування кредитними коштами, орієнтовним розміром кредиту, загальною вартістю кредиту. Проте свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії не виконував.
Підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги щодо неправомірно нарахованої комісії за кредитним договором, оскільки 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 вище зазначених Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.
Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).
Таким чином, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Аналізуючи умови кредитного договору від 04 листопада 2024 року та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», апеляційний суд зазначає, що не спростовано доводами апеляційної скарги, про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, що включена до графіку платежів за договором, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором, передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Щодо стягнення судового збору.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 квітня 2026 року за клопотанням ОСОБА_1 було відстрочене сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн. до ухвалення судового рішення у справі.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, з апелянта в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 21 травня 2026 року.

Судді:          Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк