КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2613/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 371/167/26

19 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  захисника ОСОБА_1 адвоката Іванюка Євгенія Володимировича на постановуМиронівського районного суду Київської області від 07 квітня 2026 року в справі про адміністративне правопорушення  за ч.5 ст. 126 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 07 квітня 2026 року  ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
На підставі статті 40-1 КУпАП стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції,17 квітня 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Іванюк Євгеній Володимирович подав апеляційну скаргу у якій просив апеляційний суд постанову Миронівського районного суду Київської області від 07 квітня 2026 року скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, або закрити провадження у даній справі у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є необгрунтованою та незаконною, підлягає скасуванню через недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
Зазначає, що доказуванню у даній справі підлягає факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 30.01.2026 о 10 год. 20 хв., а також факт, що останній є особою, яка не має посвідчення водія та протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Сторона захисту вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 за стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом», матеріали справи не містять. 
Вказує на те, що як на доказ обставин правопорушення (час місце спосіб,) суд першої інстанції посилається на носій інформації у вигляді DVD-R диску із відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції та з нагрудного відеореєстратора, який доданий до матеріалів справи. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 N? 579064 від 30.01.2026 року в розділах «10. Технічний засіб відеозапису» та «11. До протоколу додається» відсутні записи про пристрій фіксації правопорушення, його марку та модель та безпосередньо про те, що до матеріалів справи додається відеозапис правопорушення. Відео файли були записані на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших матеріалах справи. 
Посилається на те, що аналогічну до вище зазначеного позицію висловив Верховний суд у справі № 428/2769/17 від 24.01.2019 року, в якій суд зазначив, що жодної інформації про фіксацію правопорушення із застосуванням технічних засобів та про технічний засіб протокол не містить, а тому це є грубим порушенням законодавства. 
Таким чином вважає, що поліцейськими було порушено наказ MВC №?1026 від 18.12.2018 року Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. 
Окрім цього, в судовому засіданні відеозапис не переглядався, а отже досліджений судом першої інстанції не був. 
Вказане, на думку апелянта, свідчить про грубе порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм процесуального права, зокрема, вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо повного всебічного з?ясування всіх обставин справи та вимог ст. 283 КУпАП, оскільки постанова суду не може гуртуватися на обставинах не встановлених судом під час розгляду справи.
Зазначає, що судом першої інстанції була ухвалена постанова від 16.03.2026 року, якою запропоновано Відділу поліції N? 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надати необхідні для розгляду справи додаткові матеріали. Своє рішення суд мотивував тим, що приписами статті 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. 
Зазначивши при цьому, що при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені неналежним чином. 
За правилами пункту 4 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року N? 1395 поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. 
В порушення вказаних правил до протоколу, який передано до суду, не додано відповідних довідок про наявність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП  та отримання (неотримання) ним за місцем його проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Вважає що суд, ухвалюючи постанову від 16.03.2026 року, перейшов до безпосереднього дослідження достатності доказів за критерієм їх належності та допустимості, оскільки матеріали справи все ж містили певні документи (витяг із адмінпрактики), які працівниками поліції долучені на підтвердження обставин, що підлягають доказуванню. Вважає, що отримані судом документи у вигляді супровідного листа ВП N?2 Обухівського РУП НП в Київській області N?73316-2026 від 26.03.2026 року з додатками на 3 арк. не можуть бути належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Зазначає, що Київський апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що роздруківка таблиці Адмінпрактика про те, що особу було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП не можна вважати належним та допустимим доказом у справі, оскільки вказана таблиця не може бути визнана постановою уповноваженого органу на притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Крім того, з роздруківки таблиці Адмінпрактика неможливо встановити, чи набрала вказана постанова законної сили та чи не було її оскаржено (скасовано) у встановленому законом порядку.
Надана до суду роздруківка таблиці «Адмінпрактики» сама по собі не може свідчити про притягнення будь-кого до адміністративної відповідальності. 
З огляду на наведене,на думку скаржника, особою яка склала протокол про адміністративне правопорушення, до матеріалів справи не долучено доказів, передбачених п. Розділу VII Інструкції, якими б стверджувався факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення особою, яка його склала, всупереч обов?язку, визначеного ч. 2 ст. 251 КУпАП, матеріали справи не містять.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Іванюк Євгеній Володимирович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив скаргу задовольнити.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з?явився, про день та час розгляду справи апеляційним судом повідомлений у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Іванюка Євгенія Володимировича, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, суд першої інстанції посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 579064, складеного 30 січня 2026 року, витягів з інформаційного порталу національної поліції «Адмінпрактика» від 05 лютого 2026 року та від 26 березня 2026 року, довідок поліцейського СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області Юхимовича В. б/н від 26 березня 2026 року, відеозапису правопорушення.
Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми, а сукупність цих доказів є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав ставити під сумнів достовірність зібраних у справі доказів.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
За п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
За п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Постановою КМУ від 08.05.1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до п.п. "а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 579064, складеногополіцейським Відділу поліції №2 ( м. Миронівка) Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Юхимович В.С., 30.01.2026 року, о 10 год.20 хв., в с. Гулі, вулиця Набережна, громадянин ОСОБА_1 здійснював рух на транспортному засобі ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , не має права керування транспортними засобами відповідної категорії. Правопорушення вчинено повторно протягом року, громадянина ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП 01.12.2025 року постановою серії ЕНА № 6255810, чим порушив п. 2.1 а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 30.01.2026 року він здійснював керування автомобілем ВАЗ 21093, державним номерний знак   НОМЕР_1 , але посвідчення водія він не має та ніколи не отримував.
Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6588782 вбачається, що  30.01.2026 року, о 10:45 год, в с. Гулі, вулиця Лугова, водій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 г ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 126 КУпАП.
Прийняте рішення - застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Із довідок б/н, складених поліцейським СРПП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області 26 березня 2026 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 01.12.2025 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП постановою серії ЕНА N? 6255810 та на нього накладено штраф у розмірі  3400 грн (сплачено). 
30.01.2026 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Гулі, вул. Лугова, 20, Обухівського району, Київської області, в с. Гулі по вул. Набережній, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_2 , повторно протягом року вчиняє адміністративне правопорушення, а саме, керує транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії. 
У зв?язку з вищевикладеним, поліцейськими СРП ВП N?2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів за ч. 5 ст. 126 КУПАП серії ЕПР1 N? 579064 від 30.01.2026 року, відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Згідно бази ІПНП гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , посвідчення водія не отримував.
Відповідно до копії акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, 30.01.2026 року в с. Гулі інспектор СРПП ВП №2 капітан поліції Приходько В.В. здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Із долученого до справи відеозапису події (під назвою WhatsApp Video 2026-02-05 at 09.09.21) вбачається, як працівники поліції рухались на службовому авто на зупинили автомобіль ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 .
На відеозаписі під назвою 2222222_00000020140125013934_0001 вбачається що на прохання працівників поліції водієм транспортного засобу ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , було надано паспорт, водій просив у працівників поліції тільки штраф і говорив, що хоче здати екзамен та отримати права. Обіцяв, що не буде їздити. Поліцейські повідомили водію ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено адміністративний матеріал.
На відео під назвою 2222222_00000020140125015958_0002 зафіксовано проходження водієм огляду на стан сп'яніння.
Відеозапис під назвою export-1ovbe відображає процес ознайомлення водія із постановою серії ЕНА №6588782 та отримання її копії.
Відеозапис export-vrw3i містить ознайомлення водія із протоколом, отримання його копії та проставлення власних підписів.
Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, так як він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія.
Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 N? 579064 від 30.01.2026 року відсутні записи про пристрій фіксації правопорушення, його марку та модель та безпосередньо про те, що до матеріалів справи додається відеозапис правопорушення,відео файли були записані на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших матеріалах справи, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, ст. 251 КУпАП встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною нормою закону не встановлено вичерпний перелік документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.
Таким чином, відеозаписи, що міститься в матеріалах справи та які містять фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.
З вказаних відеозаписів чітко вбачається, що на них зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , зупинка працівниками поліції вказаного автомобіля, складання адміністративних матеріалів та ознайомлення водія із їх змістом.
В апеляційній скарзі відсутні заперечення щодо того, що на відео зафіксований не ОСОБА_1 а інша особа.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що довідка, складена поліцейським СРПП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області 26 березня 2026 року, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постановою серії ЕНА №6255810 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП, йому було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень (штраф сплачено) є належним доказом, який підтверджує повторність вчинення ОСОБА_1 , правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами.
За правилами пунктів 4 та 5 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
Додана до матеріалів справи довідка відповідає вимогам та правилам оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі.
З огляду на що безпідставними є доводи сторони захисту, що до матеріалів справи не долучено доказів, передбачених п. Розділу VII Інструкції, якими б стверджувався факт притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки надана довідка на виконання постанови суду належним чином підтверджує повторність вчиненого правопорушення та узгоджується із іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Такі доводи апелянта не спростовують встановлених дійсних обставин справи та факту вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Отже, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, повно та всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив належним чином всі докази, надав їм вірну оцінку в сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст, 126 КУпАП.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Іванюка Євгенія Володимировича не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись, ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Іванюка Євгенія Володимировича залишити без задоволення.
Постанову Миронівського районного суду Київської області від 07 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: