ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/10009/25 пров. № А/857/51570/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Курильця А.Р., 
суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в справі № 380/10009/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції – Костецький Н.В.,
час ухвалення рішення – 28 жовтня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 28.10.2025 року,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до 16 Регіональної військово-лікарської комісії (далі - відповідач), в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність 16 Регіональної Військово-лікарської комісії щодо розгляду та надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 26.03.2024 на довідку Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 №831/1199 від 12.03.2025;
зобов`язати 16 Регіональну Військово-лікарську комісію розглянути скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.03.2025 на довідку Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 №831/1199 від 12.03.2025, з урахуванням висновків суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність 16 Регіональної Військово-лікарської комісії щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 26.03.2025 про перегляд постанови ВЛК, оформленої довідкою від 12.03.2025 №831/1199.
Зобов`язано 16 Регіональну Військово-лікарську комісію повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 26.03.2025 про перегляд постанови ВЛК, оформленої довідкою від 12.03.2025 №831/1199, та прийняти мотивоване рішення за результатами її розгляду, з урахуванням висновків суду у даному рішенні.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розгляд пропозицій, заяв та скарг військовозобов`язаних та інших осіб регулюються нормами Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України.
У разі якщо штатна ВЛК визнає постанову позаштатної ВЛК обґрунтованою або визначає відсутність підстав для направлення заявника на повторний (контрольний) медичний огляд ВЛК, штатна ВЛК надає заявнику відповідне роз`яснення, оформлене листом.
Водночас до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби з посиланням на пункт 3.13 глави 3 розділу II Положення №402. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за ВЛК відповідного рівня (регіонального чи центрального).
Вказує апелянт, що жодних медичних документів про лікування ОСОБА_1 за недугами у періоди 2024-2025 років немає, як і немає жодних відомостей про погіршення стану здоров`я в даний період.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується відомостями військового квитка позивача серії НОМЕР_3 від 11.01.2023.
Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 №831/1199, 12.03.2025 проведено медичний огляд позивача, за результатами якого, на підставі ст. ст. 76в, 78в, 38в, 39а, 45б графи ІІ Розкладу хвороб, його визнано придатним до військової служби. 
Не погодившись із таким висновком ВЛК, позивач 26.03.2025 звернувся зі скаргою до 16 Регіональної військово-лікарської комісії, у якій просив скасувати постанову/довідку ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 №831/1199, провести обстеження діагнозів, переглянути висновки обстеження діагнозів, визначити причинний зв`язок захворювання із захистом Батьківщини та повідомити про розгляд скарги.
Листом від 05.04.2025 №1190/28116 відповідач повідомив позивача, що за результатами розгляду його скарги та медичних документів, за встановленими позивачу діагнозами постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 12.03.2025 №831/1199, по наданих документах, на момент огляду, прийнято вірно. Позивачу запропоновано у разі погіршення стану здоров`я звернутись встановленим порядком до командування частини, у якій він проходить службу, щодо направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби. 
Не погодившись з бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року N 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 2232-XII).
Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону N 2232-XII та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19 листопада 1992 року N 2801-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 2801-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення N 402, в якій передбачено, що військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення N 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Визначення військово-лікарської експертизи міститься у пункті 1.2 розділу І Положення N 402 та означає:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів МОУ (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з абзацами 1-3 пункту 2.1 розділу І Положення N 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до абзаців 1-5 пункту 2.2 розділу І Положення N 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 розділу І Положення N 402 ВЛК регіону має право, зокрема: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. 
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. (підпункт 2.4.6. пункту 2.4 розділу І Положення N 402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10. пункту 2.4 розділу І Положення N 402).
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року N 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення". 
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 розділу II Положення N 402, пунктами 21.1-21.5 якого передбачено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК (пункт 21.2).
З аналізу наведених норм права висновується, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення N 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.
При цьому до штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
У разі незгоди із рішеннями госпітальні та гарнізонні ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із відповідною скаргою
Водночас постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до Центральної ВЛК або до суду.
У справі, що розглядається, позивач оскаржив постанову (у формі довідки) позаштатної ВЛК військової частини НОМЕР_1 шляхом подання скарги до 16 Регіональної ВЛК з проханням:
провести обстеження діагнозів за довідкою від 13.09.2024р. №1757/6221 вузькими спеціалістами, стаціонарно: а) післятравматична (08.09.2023) невропатія правого підшкірного нерва з помірним порушенням функції правої нижньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. (довідка командира частини про обставини травми №3427 від 11.10.2023). Згідно класифікатора розподілу травми за ступенем тяжкості дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України 04.07.2007 №370). Стан після вогнепального осколкового поранення (08.09.2023) м`яких тканин правого стегна, хірургічних обробок фасціотомних ран правого стегна та гомілки (08.09.2023, 18.09.2023, 21.09.2023). Консолідуючого перелому лівого наколінника з незначним порушенням функції кінцівки. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. (Довідка командира частини про обставини травми №3427 від 11.10.2023); б) гіпертонічна хвороба першої стадії, другого ступеня. Ризик низький. Повна блокада правої ніжки пучка Гіса, без порушень АV-провідності. Викривлення носової переділки з порушенням носового дихання. Вазомоторний риніт. Правобічний катаральний гайморит, стадія нестійкої ремісії;
переглянути висновки обстеження діагнозів довідкою ВЛК від 13.09.2024р. №1757/6221, згідно Класифікатора розподілу травми за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких (Наказом МОЗ №370 від 04.07.2007) визначені ст.ст. 76в, 78в, 38в, 39в, 45б графи ІІ Розладу хвороб, з врахуванням проведеного переогляду стаціонарно в іншому медичному закладі;
визначити причинний зв`язок захворювання відносно ОСОБА_1 , гіпертонічна хвороба перша стадія, ступінь два. Ризик 2(помірний). Порушення провідності по типу неповної блокади правої ніжки пучка Гіса. (І10). Викривлення носової перетинки з порушенням функції носового дихання.(J34.2) – Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби / Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
На обґрунтування скарги позивач зазначив, зокрема, що постановою Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 14.02.2024 року №1374, ОСОБА_1 визнано неприданим до служби в Десантно-штурмових військах, а довідкою КЗ ЛОР "ЛОЦ МСЕ" (Обласної МСЕК №3) від 12.04.2024 встановлено ступінь втрати працездатності 25%.
Однак як вбачається з довідки №831/1199 військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , наслідки мінно вибухової травми (08.09.2023) вогнепальні осколкові поранення м`яких тканин правого стегна, з закритим багато уламковим переломом лівого наколінника, операцій: (08.09.2023) первинна хірургічна обробка вогнепальних ран, (15.09.2023) правого стегна та гомілки, накладена ВАК – системи, (18.09, 21.09.2023) повторних хірургічних повторних хірургічної з монтажем ВАК- системи у вигляді зміцнілих післяопераційних рубців, консолідованого перелому лівого наколінника, посттравматичних(08.09.2023) контрактур обох суглобів, посттравматичних нейропатіїправого підшкірного нерву з сенсорними розладами з незначними порушеннями з больовим синдромом, з незначним порушенням функції обох нижніх кінцівок. (Т93.2).(Т93.4). Поранення, травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. (довідка про обставини травми №3427 від 11.10.2023), згідно Класифікатора розподілу травми за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких. 
Водночас на підставі статтей 76в, 78в, 38в, 39в, 45б графи ІІ Розладу хвороб ОСОБА_1 ПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
До скарги позивачем також долучена: копія первинної медичної картки форми №100 від 09.09.2023р.: копія довідки про обставини травми (поранення, контузій, каліцтва) від 11.10.2023р. №3427: копія виписки за період з 09.09.2023р. по 12.09.2023 р. №17644(форма № 027/0): копія виписки за період з 12.09.2023р. по 13.09.2023р. №28565 (форма № 027/0): копія перевідного епікризу за період з 13.09.2023р. по 15.09.2023р. №7709 (форма № 027/0): копія виписного епікризу за період з 15.09.2023р. по 25.09.2023р. №12551: копія виписки за період з 25.09.2023р. по 04.10.2023р. №18033 (форма №027/0): копія виписки за період з 04.10.2023р. по 12.10.2023р. №4499 (форма №027/0): копія виписки за період з 12.10.2023р. по 27.10.2023р. №5954 (форма №027/0): копія виписки за період з 27.10.2023р. по 06.11.2023р. №4847 (форма №027/0); копія довідки ВЛК від 06.11.2023р. № 1858: копія висновку ЕНМГ від 22.01.2024р.: копія консультативного висновку від 12.02.2024р.: копія довідки ВЛК від 14.02.2024р. №1374: копії рентгенограмм від 15.01.2024р.
Своєю чергою 16 Регіональна ВЛК повідомила позивача про те, що за результатами розгляду його скарги та медичних документів, за встановленими позивачу діагнозами постанову ВЛК в/ч НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК від 12.03.2025 №831/1199, по наданих документах, на момент огляду, прийнято вірно.
Пунктом 3.4 розділу 3 глави І Положення N 402 обумовлено, що у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний (контрольний) медичний огляд.
Однак, регіональна ВЛК фактично відмовила позивачу у перегляді постанови ВЛК в/ч НОМЕР_1 , та, як свідчать приписи пункту 3.4 розділу 3 Положення N 402, фактично визнавши скаргу позивача необґрунтованою.
Варто зазначити, що відповідно до довідки в/ч НОМЕР_4 від 04.04.2025 року №2464убд солдат ОСОБА_1 в період часу з 13.05.2023 по 08.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Мала Токмачка, Пологівського р-ну, Запорізької області.
Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_4 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.10.2023 солдат ОСОБА_1 08.09.2023 року отримав мінно-вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення м`яких тканих правого стегна.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суб`єктом владних повноважень на підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З листа 16 Регіональної ВЛК від 05.04.2025 №1190/28116 висновується, що регіональна ВЛК лише констатувала правильність ступеня придатності до військової служби, вказаного у постанові позаштатної ВЛК. При цьому, яким чином 16 Регіональна ВЛК дійшла саме такого висновку відповідач не обґрунтував.
Водночас Положенням N 402 передбачено, що до повноважень ВЛК регіону належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Правова позиція апелянта (відповідача) базується на дискреційних повноваженнях щодо перегляду постанов підпорядкованих ВЛК.
Дійсно, у цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі N 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі N 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі N 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2025 року в справі N 160/31586/23.
Колегія суддів звертає увагу на те, що одним із критеріїв, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є обґрунтованість.
У постанові від 08 серпня 2024 року у справі N 420/7076/20 Верховний Суд вказав, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
На додаток варто також згадати усталену позицію Верховного Суду про те, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень "суб`єктивізує" акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі N 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі N 819/330/18, від 10.01.2020 у справі N 2040/6763/18).
Також у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі N 160/18668/21 зазначено, що стосовно вимог до адміністративного акта суб`єкта владних повноважень у судовій практиці склалася правова позиція, відповідно до якої такий акт має бути детально обґрунтованим (мотивованим). Вимога про те, що адміністративний акт повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації N R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13 лютого 1999 року) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendation No. R (91)1 of the Committee of Ministers to member states on administrative sanctions).
Таким чином, обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення має бути вмотивованим, тобто у ньому повинні відображатися мотиви (позиція) суб`єкта владних повноважень. 
Вмотивованість рішення дає можливість особі зрозуміти, чи були враховані його доводи при прийнятті рішення, або з яких підстав (причин) вони були відхилені, тобто чи була особа почутою.
У справі ж, що розглядається, 16 Регіональна ВЛК у листі фактично відмовила позивачу у перегляді рішення позаштатної ВЛК, лише констатувавши правильність висновку, зазначеного у рішенні останньої, жодним чином не обґрунтувавши свою відмову у його перегляді, хоча позивач надав перелік документів, які підтверджують поранення, отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, яке відноситься до тяжких. 
При цьому обґрунтовано зауважив, що постановою Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 14.02.2024 року №1374, позивача визнано неприданим до служби в Десантно-штурмових військах, а довідкою КЗ ЛОР "ЛОЦ МСЕ" (Обласної МСЕК №3) від 12.04.2024 встановлено ступінь втрати працездатності на рівні 25%.
Однак згідно з спірною постановою (довідкою) ВЛК від 12.03.2025 №831/1199, позивача визнано придатним до військової служби, на підставі ст. ст. 76в, 78в, 38в, 39а, 45б графи ІІ Розкладу хвороб.
16 Регіональна ВЛК жодним чином не мотивувала своє рішення та не надала оцінку медичній документації позивача, в тому числі не врахувала постанову Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 14.02.2024 року №1374, в контексті того, що постановою позаштатної ВЛК від 12.03.2025 №831/1199 позивача визнано [повністю] придатним до військової служби.
За таких обставин та правового врегулювання з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій (бездіяльності) 16 Регіональної військово-лікарської комісії, які полягають в неналежному розгляді скарги ОСОБА_1 від 26.03.2025 про перегляд постанови ВЛК, оформленої довідкою від 12.03.2025 №831/1199.
Отже, суд першої інстанції цілком правомірно зобов`язав 16 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 26.03.2025 про перегляд постанови ВЛК, оформленої довідкою від 12.03.2025 №831/1199, та прийняти мотивоване рішення за результатами її розгляду, з урахуванням висновків суду у даному рішенні.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в справі № 380/10009/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.