ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/5078/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореної в оперативному командуванні " ІНФОРМАЦІЯ_1 '' про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореної в оперативному командуванні " ІНФОРМАЦІЯ_1 '', в якому просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, оформлене витягом з протоколу №3 від 30.03.2026 року. 
Зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні у цій справі, щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання статусу учасника бойових дій та за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореної в оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » оформлене витягом з протоколу №3, яким відмовлено у наданні ОСОБА_1 статусу УБД з формулюванням «у зв`язку з відсутністю на день розгляду підстав для надання статусу» не відповідає стандарту обґрунтованості рішення, прийняте всупереч діючому порядку та без урахування усіх обставин, що мають значення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів заявника і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Позивач вважає, що Відповідач неправомірно відмовив йому у наданні статусу, на який Позивач мав усі права відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII.
Військова частина НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») подала відзив на позов, в якому заперечує проти позову та вказує, що безпосередньою участь в бойових діях або заходах із забезпечення оборони України ОСОБА_1 обґрунтовує виключно довідкою виданою за формою та Порядком, які діяли до внесених змін від 7 липня 2023р. № 685, про затвердження довідки за формою згідно з додатком 6 , яка дійсна на сьогоднішній день. З наданих на розгляд Комісії матеріалів не вбачається підтвердження факту безпосередньої участі особи в бойових діях або заходах із забезпечення оборони України.
У відповіді на відзив представник позивача наполягає на задоволені позову та вказує, що позивач здійснював охорону та оборону об`єкта ДП «Антонов» у м. Києві, який у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 офіційно внесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Позивач надав Комісії оригінальну Довідку № 2/5/1212 від 17.04.2023. Оцінку характеру участі військовослужбовця вже провів уповноважений командир — начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 . Верховний Суд у справах №560/3153/23 та №560/3159/23 чітко вказав: така довідка презюмується належною, а відповідальність за її зміст несе командир, який її видав. А отже позивач має право на отримання статусу учасника бойових дій.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.
18.03.2022 ОСОБА_1 призваний до лав Збройних Сил України, зарахований до списків особового складу та призначений на посаду старшого стрільця першого відділення першого взводу третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 №59.
З витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 05.04.2022 № 74 слідує, що 05.04.2022 третю роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , було передано під оперативний контроль керівнику сектора № НОМЕР_2 оборони міста Київ.
05.04.2022 бойовим наказом від 05.04.2022 №41 відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.04.2022 особовому складу 3-ї роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 в кількості 114 військовослужбовців поставлено завдання здійснити марш по маршруту: АДРЕСА_1 , з метою прийняти під охорону та оборону вищевказаний об`єкт. Командиру 3 роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (114 військовослужбовців) здійснити марш по маршруту АДРЕСА_1 . По прибуттю в район виконання завдань 3 роті охорони зосередитись в завчасно підготовлених укриттях заводу, прийняти позиції, які займають підрозділи (окремої Президентської бригади) на летовищі ДП «Антонов», організувати сторожову охорону тимчасового пункту дислокації. 
Бойовим розпорядженням наказано:
1. Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_5 організувати підготовку та передати керівнику сектору № НОМЕР_2 оборони міста Київ під оперативний контроль роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .
2. Керівнику сектору №2 оброни міста Київ:
прийняти під оперативний контроль роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити їх завдання; 
до 24:00 05.04.2022 здійснити заміну зведеного загону окремої Президентської бригади, який здійснював охорону та оборону аеродрому ОСОБА_2 (Святошино).
Згідно із витягом із Журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 №506 відповідно до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.04.2022 №1/3/545дск 3 роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 переміщено у оперативне підпорядкування керівника сектору № НОМЕР_2 оборони м. Київ.
07.07.2023 старшого солдата ОСОБА_1 , гранатометника першого відділення охорони першого взводу охорони третьої роти охорони виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку зі звільненням наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 06.07.2023 №49-РС в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами), що підтверджується витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 07.07.2023 №188.
17.04.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 була видана довідка №2/5/1212 від 17.04.2023 в якій зазначено, що старший солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 05.04.2022 по 28.11.2022 та з 07.12.2022 по 26.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Ця довідка є підставою для надання статусу учасника бойових дій (додаток 6). Підставою для видачі довідки слугували Журнал бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 інв.506, бойовий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.04.2024 №41, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 №59.
Листом від 14.03.2026 №1933/2/5/1/1696 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив військовій частині НОМЕР_1 таке:
- Відповідно до інформації наведеної у журналі бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 інв. №506, відповідно до рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.04.2022 особовому складу 3-ї роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовцем якої був ОСОБА_3 , поставлено завдання здійснити марш до м. Київ (ДП «Антонов») з метою прийняти під охорону та оборону вищевказаний об`єкт.
- Відомості щодо безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України щодо ОСОБА_4 у ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутні.
- Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, на території Бориспільського району бойові дії не велися.
- Третя рота охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовцем якої на той час являвся ОСОБА_3 , з 05.04.2022 була передана під оперативний контроль керівнику сектора № НОМЕР_2 оборони міста Київ.
- До ІНФОРМАЦІЯ_2 за період перебування вказаного підрозділу під оперативним контролем керівника сектора № НОМЕР_2 оборони міста Київ інформація про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України щодо військовослужбовців Бориспільського РТЦІ
- Підстави видачі довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_8 не відомі, оскільки відсутні відповідні відомості.
Листом від 26.03.2026 №1933/2/5/1/1971 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив військовій частині НОМЕР_1 таке:
- Бойовий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.04.202 №41 в частині, що стосується 3-ї роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 видано на підставі бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.04.2022 №1/3/545ДСК.
- Відповідно до наказу начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 05.04.2022 №7' відповідно до бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.04.2022 року №1/3/545/дск начальнику першого відділ; ІНФОРМАЦІЯ_2 третю роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 та СГ передати під оперативний контроль керівнику сектора № НОМЕР_2 оборони міста Київ 05.04.2022.
- Причини та підстави зазначення у бойовому наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.04.2022 №41 необхідності виконана рішення військового коменданта АДРЕСА_1 на даний час невідомі.
- Інформація щодо змісту та суті виконуваних завдань 3-ю ротою охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перебування під оперативним контролем керівника сектора №2 оборони міста Київ, у ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутня.
Згідно із витягом з протоколу №3 від 30.03.2026 засідання комісії оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” Сухопутних військ Збройних Сил України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, позивачу відмовлено у наданні статусу у зв`язку з відсутністю на день розгляду підстав для надання статусу учасника бонових дій, відповідно до законодавства України, а саме, підпункту 1 пункту 24 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (зі змінами) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій (відомості про залучення до заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та безпосередню участь заявника у період перебування в оперативному підпорядкуванні керівника сектору № НОМЕР_2 оборони міста Київ відсутні. Бойові накази (розпорядження) керівника сектору №2 міста Київ про залучення до бойових дій (завдань) особовий склад ІНФОРМАЦІЯ_2 не ставились, (не визначались). Лист-відповідь за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_5 від 14.03.2026 за вихідним №1933/2/5/1/1696).
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням, звернувся до суду з цим позовом за захистом свого права. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку зі збройною агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, затвердженими законами України, який триває і даний час.
Суспільні відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку стосовно захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовані, насамперед, нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Суспільні відносини з приводу набуття громадянином правового статусу учасника бойових дій регламентовані, зокрема, приписами Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон №3551-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 5 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь
в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, 
у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, 
у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. 
Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Аналіз наведених положень свідчить, що законодавець у кожному випадку пов`язує надання статусу учасника бойових дій із фактичною участю у збройному протистоянні, яка має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів. Йдеться не про будь-яке виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, а про реальне та особисте залучення до виконання завдань, безпосередньо пов`язаних із відсіччю та стримуванням збройної агресії, що за своїм змістом і характером передбачають підвищений рівень небезпеки для життя і здоров`я військовослужбовця. Виконання завдань забезпечувального, чергового чи охоронного характеру, навіть у період дії воєнного стану, саме по собі не може ототожнюватися з такою безпосередньою участю.
При цьому, зміст поняття «безпосередня участь» підлягає системному тлумаченню у взаємозв`язку з нормативними актами, прийнятими на виконання Закону № 3551-ХІІ, які визначають порядок підтвердження такої участі та критерії її встановлення. У цьому контексті територіальна складова не є самостійно встановленим обмеженням, а виступає елементом правової моделі, відповідно до якої безпосередність участі пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. Відсутність встановленого факту виконання завдань у таких районах виключає можливість визнання відповідної діяльності як безпосередньої участі у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
У цьому контексті територіальна складова не є самостійно встановленим обмеженням, а виступає елементом правової моделі, відповідно до якої безпосередність участі пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. 
Відсутність встановленого факту виконання завдань у таких районах виключає можливість визнання відповідної діяльності як безпосередньої участі у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Подібний підхід щодо обов`язковості встановлення у сукупності, зокрема, функціональної та територіальної ознак застосований Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 та у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №200/7237/24.
Механізм надання статусу учасника бойових дій визначений Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі – Порядок №413, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно положень підпункту 4 пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання статусу учасника бойових дій для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.
Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій документи подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.
Для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7 (пункт 8 Порядку №413).
Згідно пункту 11 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій заявник подає комісії (міжвідомчій комісії) заяву.
Заява може подаватися: у паперовій формі за формою згідно з додатком 8: безпосередньо комісії (міжвідомчій комісії), у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку; через центр (заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону); в електронній формі заявниками з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Реєстру.
Подати заяву в електронній формі засобами Порталу Дія може громадянин України, засобами Реєстру - громадянин України, іноземець або особа без громадянства (за наявності реєстраційного номеру облікової картки платника податків).
Заявники, рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій яким приймається відповідними комісіями розвідувальних органів, можуть подавати заяву на адресу такої комісії виключно у паперовій формі за формою згідно з додатком 8.
Пунктом 14 Порядку № 413 визначено, що до заяви в електронній формі додаються за наявності електронні копії оригіналів паперових документів, визначених підпунктами 1-4 пункту 4 цього Порядку, шляхом їх завантаження заявником для подальшого опрацювання комісією.
У разі відсутності документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями у порядку, передбаченому пунктом 22 цього Порядку.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 413 рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 413 комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі, зокрема:
1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;
2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку;
3) подання недостовірної інформації.
Отже у своєму системному взаємозв`язку положення Закону №3551-ХІІ та Порядку № 413, формують узгоджену правову модель регулювання, відповідно до якої вирішальним критерієм для віднесення діяльності військовослужбовця до безпосередньої участі у бойових діях чи заходах із забезпечення національної безпеки і оборони є встановлення факту виконання ним бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
У цьому контексті заслуговує на увагу і постанова Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф» (далі – Постанова №1364), якою встановлено механізм формування єдиного переліку таких територій. Відповідно до зазначеної постанови перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за погодженням з Міністерством оборони України на підставі пропозицій відповідних військових адміністрацій; у ньому визначаються дати початку та завершення бойових дій або тимчасової окупації, а сам перелік підлягає регулярному оновленню.
Сам факт запровадження воєнного стану на всій території України та його тривалий характер не є визначальним для оцінки участі особи в бойових діях. Правовий режим воєнного стану є загальнодержавним, однак райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються окремими рішеннями уповноважених суб`єктів та мають конкретний територіальний характер.
Судом встановлено, 18.03.2022 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу першого відділення першого взводу третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та приступив до виконання службових обов`язків на посаді старшого стрільця. З витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 05.04.2022 № 74 слідує, що 05.04.2022 третю роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , в складі якої перебував старший солдат ОСОБА_1 , було передано під оперативний контроль керівнику сектора № НОМЕР_2 оборони міста Київ, після чого особовий склад третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи бойовий наказ, здійснивши марш, прийняв під охорону та оборону об`єкт ДП «Антонов» у м. Київ.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 місто Київ у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 був віднесений до території активних бойових дій.
Відповідно до довідки №2/5/1212 від 17.04.2023 позивач у період з 05.04.2022 по 28.11.2022 та з 07.12.2022 по 26.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Ця довідка є підставою для надання статусу учасника бойових дій (додаток 6). Підставою для видачі довідки слугували Журнал бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 інв.506, бойовий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.04.2024 №41, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 №59.
З досліджених судом журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_2 інв.506, бойового наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.04.2024 №41, наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 №59, бойового розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 суд встановив, що вказаними документами підтверджується, що позивача, як військовослужбовець третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05.04.2022 переміщено у оперативне підпорядкування керівника сектору № НОМЕР_2 оборони м. Київ, він здійснив марш по маршруту: м. Переяслав - м. Бориспіль - м. Київ (ДП «Антонов»), з метою прийняти під охорону та оборону ДП «Антонов» у м. Київ.
Також суд звертає увагу, що позивач не заперечує, що він 05.04.2022 здійснив марш до ДП «Антонов» м. Київ з метою прийняти вказаного підприємства під охорону та оборону.
Водночас з досліджених судом документів не встановлено, що позивач брав участь у збройному протистоянні, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів.
Як вже зазначалось судом виконання завдань забезпечувального, чергового чи охоронного характеру, навіть у період дії воєнного стану, саме по собі не може ототожнюватися із фактичною участю у збройному протистоянні, яке має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів.
Системний аналіз наведених вище норм свідчить, що довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 із відповідним змістом про участь особи у заходах, визначених пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, є необхідною передумовою для вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій відповідною комісією. 
Обов`язок командира (начальника) військової частини щодо подання такої довідки виникає лише за умови наявності підтверджених належними документами фактів безпосередньої участі військовослужбовця у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
Суд при цьому наголошує, що командир (начальник) військової частини, оформлюючи довідку за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413, не здійснює оцінку доцільності чи обґрунтованості надання статусу учасника бойових дій, оскільки такі повноваження належать відповідній комісії. Його функція полягає у внесенні до довідки відомостей про участь військовослужбовця у відповідних заходах та оформленні її на підставі наявних документів, що підтверджують виконання завдань, передбачених пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Також, ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив відповідача, що відомості щодо безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України щодо ОСОБА_4 у ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутні.
Отже, сам лише факти видачі ІНФОРМАЦІЯ_6 довідки від 17.04.2023 №2/5/1212 за формою 6 не може бути єдиною та достатньою підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореної в оперативному командуванні " ІНФОРМАЦІЯ_1 '' про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореної в оперативному командуванні " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення складено 02.07.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА