Унікальний номер справи 333/2072/26
Номер провадження 2/333/2749/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 червня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя  у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання – Березовська Д.Д.,
розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Mелітопольської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, 
за участю:
позивача – ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 ,
представника третьої особи – Прокопенко О.В.,
ВСТАНОВИВ:
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.
Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 : сповістити його eл.поштою(чі іншими месенжерами) про постійне місцезнаходження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та обов`язково сповіщати при зміні місця проживання його дітей, сповістити чи ходять діти до чешської школи,кружків,тощо та ,обов`язково, чи навчаються в українській школі онлайн, надати номери телефонів обох синів для вільного спілкування, зобов`язати виходити на відео зв`язок по вихідним, замість побачень фізично та проводити онлайн зустрічі кожну неділю,при необхідності в присутності представника органу опіки.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що після евакуації його дітей матір`ю в березні 2022 р. він не був сповіщений про стан дітей,та всі його спроби зв`язатись по телефону та інтернету з дітьми чі матір`ю - блокувались. Місце знаходження дітей йому було не відоме у зв`язку з чим він подав заяву до дипломатичного представництва в Чеській Республіці та отримав відповідь, що діти дійсно знаходяться під захистом Чеської Республіки. З`ясувавши новий чеський телефонний номер матері та дітей при першій же ж спробі був заблокований по всіх номерах. Вказує, що раніше після розлучення в 2021 році він вже подавав позов до суду про перешкоджання спілкуванню та відвідував синів раз на тиждень. В період до початку війни аліменти сплачував добровільно та в повному обсязі на картку матері ОСОБА_5 . Та з початком війни та окупації втратив роботу та дохід, зміг евакуюватись лише в листопаді 2022 р. Мати дітей ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_2 , не повідомляла йому свої нові рахунки,а виконавча служба ще не відкрила провадження. В квітні 2024 дочекавшись накопиченню боргу та його офіційної евакуації за межі України ОСОБА_2 через адвоката подала нарешті заяву до Виконавчої служби та заяву до суду про стягнення пені по заборгованості аліментів, що, на його думку, є маніпуляцією та заздалегідь спланованою провокацією проти нього. Це ще більше спонукало до пошуку дітей,адже вони потребували фінансової допомоги. Йому довелось доказувати свою невинуватість в створенні боргу по аліментам через своє важке матеріальне, фізичне становище на протязі більш ніж півроку та зменшити пеню до 60 000 грн. Наразі увесь борг по аліментам та пеню він сплатив повністю та продовжує сплачувати аліменти. Вважає, що відповідачка чинить перешкоди для зустрічей йому з дітьми, через що він змушений звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки вирішити вказане питання в добровільному порядку відповідачка відмовляється.
ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
05.03.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав з таких підстав. Так, у суді вже існує рішення Мелітопольського суду про усунення перешкод і спір було вирішено, що є підставою для закриття провадження у справі. До суду з цієї причини ОСОБА_1 звертається вже вдруге, по не зрозумілій причині. Ще до початку війни він бачився з дітьми, приїжджав до них, лише у випадках, коли діти хворіли, то, зрозуміло, вони не виходили на вулицю і не грали там. При цьому він звернувся до суду, наче вона забороняє їм бачитись, постійно зустрічаючись з дітьми. Кожні вихідні він приїздив і бачився з дітьми. Але як почалась війна, в неї померла мама, і після похорон, ОСОБА_1 , скористувавшись випадком, викрав найменшого сина ( ОСОБА_6 ), випхавши з машини старшого ОСОБА_7 . Далі заблокував її та її рідних на своєму телефоні та телефоні сина, і сховався на одній із його дач, закрив сина у будинку без світла, кричав на нього аби той мовчав та не гукав маму. Дитина пережила стрес та шок, довго плакав та погано спав, на той час йому було 6 років. Тоді ОСОБА_6 попросив аби ніколи в житті не підпускали його біологічного батька до нього. Він наразив на небезпеку свою ж дитину, перевозивши його через 6 блокпостів з російськими військовими, ризикуючи його життям, аби чимось нашкодити їй. Після цього вони виїхали до Чехії, де отримали прихисток. Потім вона вийшла заміж і її чоловік ( ОСОБА_8 ) став справжнім батьком для її дітей. Діти від початку почали самі з власної ініціативи називати його найкращим татом, бо відчули справжню батьківську любов, тепло та турботу. Діти ще довго не могли оговтатись від того випадку з викраденням і просили її захистити їх від біологічного батька ОСОБА_1 . Щодо її банківських рахунків, вони вже багато років не змінювались, як до війни, так і після. ОСОБА_1 не сплачував аліменти своїм дітям з власної ініціативи, два роки, і якби вона не звернулась до суду, то аліменти і не сплачувались і далі. Щодо написання повідомлень їй на телефон або молодшому синові (за старшого він навіть не згадував), то він не питав як і де діти, чи все в них є, чи вистачає їм коштів, як вчаться вони, яке здоров`я. Завжди були якісь обвинувачення в її адресу, образи та наклеп, тому він і був у відповідь заблокований. ОСОБА_1 звертався один раз до Чеської республіки, щоб дізнатись офіційно де його діти, не з причини хвилювань за дітей, а з власної вигоди, як завжди, - без цього підтвердження він, одружений на жінці-інвалідці вже під час війни, не зміг би виїхати з України. Діти категорично проти, після всього, що він зробив, використовуючи їх, та насміхаючись, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.
09.03.2026 від позивача надійшли заперечення, в яких ОСОБА_1 стверджує, що завжди брав активну участь у вихованні дітей, підтримував із ними зв`язок і всі важливі рішення узгоджував із дітьми та їхньою матір`ю. Після розлучення через суд домігся права регулярно бачитися з дітьми та проводити з ними час за визначеними судом адресами. Вважає, що мати дітей систематично перешкоджала його спілкуванню з дітьми, налаштовувала їх проти нього та заохочувала до спілкування з ОСОБА_9 . Вважає, що евакуація дітей до Чехії була заздалегідь спланована, а їхнє місце перебування приховується. Він також стверджує, що не має можливості підтримувати зв`язок із дітьми та на його думку, мати дітей одноосібно прийняла рішення щодо їхнього переїзду, порушивши право батька брати участь у вирішенні питань, що стосуються дітей. Наголошує, що діти мають право підтримувати стосунки з ним і його родичами та зустрічатися з ними. Додатково надав фото-, відеоматеріали і скриншоти як докази своїх тверджень та вважає, що органи опіки можуть оцінити ситуацію під час безпосереднього спілкування з дітьми.
10.03.2026 від відповідача ОСОБА_2 надійшли пояснення на заперечення ОСОБА_1 , в яких остання заперечує твердження ОСОБА_1 , вважаючи їх неправдивими, такими, що порочать її честь і гідність, а також містять образливі висловлювання. Стверджує, що протягом шлюбу саме вона забезпечувала сім`ю, виховувала дітей та самостійно несла основний тягар їхнього утримання. Зазначає, що під час шлюбу зазнавала домашнього насильства, психологічного тиску та неналежної поведінки з боку ОСОБА_1 , що стало причиною розірвання шлюбу. Вказує, що після початку повномасштабної війни виїзд із дітьми до Чехії був здійснений з метою забезпечення їхньої безпеки, а не для приховування дітей від батька. Заперечує твердження про викрадення дітей та зазначає, що вони добровільно спілкуються з її теперішнім чоловіком і мають із ним добрі стосунки. Стверджує, що діти не бажають спілкуватися з батьком через його попередню поведінку та бояться контактів із ним. Просить суд врахувати наведені пояснення, забезпечити психологічний спокій дітей та відмовити у задоволенні позову.
12.03.2026 від позивача надійшли додаткові заперечення на пояснення відзиву, яких ОСОБА_1 стверджує, що відповідачка вводить суд в оману, змінює свої пояснення та, на його думку, наводить непідтверджені обставини. Вважає, що відповідачка впливає на формування думки дітей, контролює їхнє спілкування та використовує їхні телефони. Стверджує, що відповідачка має технічні навички, які нібито дозволяли їй отримувати несанкціонований доступ до його акаунтів, контактів і листування, а також створювати фальшиві повідомлення та публікації. Наполягає, що реальний стан дітей та їхні потреби можна встановити лише шляхом безпосереднього спілкування органів опіки та батька з дітьми. Висловлює занепокоєння умовами проживання дітей, відсутністю інформації про їхнє місце перебування, навчання та загальний стан. Просить суд сприяти відновленню його спілкування з дітьми, оскільки, на його думку, відповідачка добровільно цього не забезпечує.
13.03.2026 від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення (на відповідь на відзив), в яких стверджує, що ОСОБА_1 вибірково надає суду листування, вириваючи повідомлення з контексту та, на її думку, спотворюючи зміст переписки. Зазначає, що отримувала від нього численні повідомлення з образами, погрозами та висловлюваннями, які, на її думку, свідчили про його неадекватну поведінку. Заперечує твердження про те, що має навички хакерства або незаконного доступу до акаунтів, пояснюючи, що працює графічним дизайнером і використовує лише професійні дизайнерські програми. Пояснює, що користувалася телефонами дітей лише для відповідей на повідомлення, які стосувалися дітей, особливо в умовах перебоїв зі зв`язком під час окупації. Вважає безпідставними твердження про небезпеку проживання дітей в орендованому житлі та зазначає, що діти навчаються в чеській школі, про що вже повідомляла суд. Стверджує, що ОСОБА_1 погрожував їй, надсилав образливі повідомлення та, за її словами, вчиняв дії, які викликали у неї страх. Зазначає, що після події, яку вона характеризує як викрадення молодшого сина, дитина отримала психологічну травму та боїться повторення подібної ситуації. Просить забезпечити дітям спокій і захист від подальших, на її думку, неправомірних дій з боку ОСОБА_1 .
09.06.2026 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому повністю заперечує доводи ОСОБА_1 , називаючи їх наклепом та спробою створити позитивний образ батька. Стверджує, що батько дітей не проявляв належної участі у їхньому вихованні, емоційно та побутово дистанціювався від сім`ї. Зазначає, що основний фінансовий та побутовий тягар сім`ї лежав на ній, включно з витратами на дітей, житло та лікування. Описує випадки конфліктної поведінки з боку батька, зокрема зміни замків, вигнання з дому та непередбачувані від`їзди. Повідомляє, що всі значні рішення щодо здоров`я дітей, включно з операцією старшого сина, вона приймала та фінансувала самостійно. Стверджує, що діти мають негативний досвід спілкування з батьком і не бажають з ним контакту через пережиті стресові події. Посилається на психологічні наслідки для дітей після конфліктних ситуацій та просить врахувати їхній емоційний стан. Просить суд відмовити у задоволенні позову та не встановлювати спілкування дітей з батьком, щоб уникнути психологічної травматизації.
12.06.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується зі змістом відзиву ОСОБА_10 на позов, оскільки викладені в ньому обставини не відповідають дійсності та не відображають фактичної участі батька у житті дітей. Протягом усього періоду відносин та спільного проживання він брав активну участь у вихованні та забезпеченні потреб синів, починаючи з періоду вагітності матері, був присутній при народженні дітей та безпосередньо доглядав за ними. Він здійснював регулярний догляд за дітьми, у тому числі забезпечував побутові потреби, супроводжував до закладів освіти та медичних установ, брав участь у лікуванні дітей, а також перебував із ними під час хвороб та в інших життєвих обставинах, коли це було необхідно. Також здійснював матеріальну та побутову участь у забезпеченні сім`ї, зокрема виконував ремонтні роботи в житлі, забезпечував технічне обслуговування транспортного засобу та підтримував належний стан майна, яке використовувалося для потреб сім`ї. Вважає, що викладені у відзиві твердження про його неучасть у вихованні дітей є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами. Окремо зазначає, що небажання дитини спілкуватися з одним із батьків не може автоматично розглядатися як підстава для обмеження батьківських прав іншого з батьків, якщо таке небажання може бути зумовлене конфліктною ситуацією між батьками та впливом оточення. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 15.10.2018 у справі № 686/14512/17), спір між батьками та конфліктні відносини не повинні обмежувати право дитини на спілкування з батьком та участь обох батьків у її вихованні. Просив суд врахувати викладені обставини при розгляді справи.
15.06.2026 від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення (на відповідь на відзив), в яких остання вказала, що не погоджується зі змістом останнього відзиву позивача ОСОБА_1 та вважає викладені в ньому обставини такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними і допустимими доказами. Викладені позивачем твердження щодо її поведінки, обставин сімейного життя, а також взаємовідносин між сторонами є спотвореними, носять характер суб`єктивних припущень та не можуть розглядатися як достовірні факти у справі. Окремі твердження позивача щодо третіх осіб, зокрема членів моєї родини, не мають безпосереднього відношення до предмета спору та не впливають на його вирішення, у зв`язку з чим не повинні братися судом до уваги при оцінці доказів. Звертає увагу суду, що у своїх поясненнях позивач виходить за межі предмета спору, надає оцінки особистого характеру та робить припущення щодо обставин, які не підтверджені жодними доказами. Вважає, що наведені позивачем твердження мають характер суб`єктивних оцінок та не можуть бути покладені в основу судового рішення. 
15.06.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено твердження позивача аналогічні попередній відповіді від 12.06.2026 року.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, з підстав, викладених у позові, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях, просив задовольнити. 
В судовому засіданні відповідачка проти позовних вимог заперечувала, з підстав, викладених відзиві на позов та письмових запереченнях. Водночас зазначила, що не заперечує щодо задоволення перших двох пунктів позовних вимог, повідомляє адресу (вона знаходиться в матеріалах справи) постійного місцезнаходження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повідомляє, що діти до чеської школи, відвідують гуртки з гри на гітарі, греко-римської боротьби, не навчаються в українській школі. Щодо надання номерів телефонів обох синів для вільного спілкування, зобов`язання виходити на відеозв`язок по вихідним, наголошує на необхідність з`ясування думки дітей та її врахування.
Представник третьої особи – виконавчого комітету Mелітопольської міської ради, як органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснила, що підстав для заперечень проти позовних вимог в них немає, просять вирішити справу на підставі наданого висновку.
ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою судді від 02.03.2026 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 02.04.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 27.05.2026 року зобов`язано виконавчий комітет Mелітопольської міської ради, як орган опіки та піклування в строк до 17.06.2026 року надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, а також документи, на підставі яких такий висновок складено.
ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що 20 листопада 2012 складено відповідний актовий запис № 1511 (а.с.10), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що 22 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 1509.
Сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2016 року у Мелітопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (відповідний актовий запис № 616), що підтверджується витягом з додатку «Дія» про актовий запис від 23.02.2026 року, при укладенні шлюбу позивач змінила прізвище з " ОСОБА_11 " на " ОСОБА_12 ". 
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2021 року по справі № 937/2806/21 шлюб між сторонами було розірвано.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.01.2022 року зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітніми синами: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений для спілкування та виховання час. Встановлено наступні способи і порядок участі у вихованні та спілкуванні між батьком ОСОБА_1 та синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: систематичні побачення – щонеділі; у будь-який інший час – за домовленістю між батьками.
23.02.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відповідний актовий запис № 122), при укладенні шлюбу позивач змінила прізвище з " ОСОБА_12 " на " ОСОБА_14 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 . 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50% сукупного розміру заборгованості зі сплати аліментів станом на 09.09.2024, а саме у розмірі 61 995 грн. 18 коп.
Згідно розрахунку № 74977597 заборгованості зі сплати аліментів від 12.02.2026 складеного державним виконавцем, заборгованість зі сплати аліментів станом на 12.02.2026 складає 1263,72 грн. 
Органом опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 11.06.2026 року №50/2 складено висновок, відповідно до якого вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : систематичні побачення — щонеділі за допомогою Інтернет технологій, зокрема відеозв`язку, враховуючи режим дня, зайнятість, згоду та бажання дітей; у будь-який інший час за домовленістю між батьками, враховуючи режим дня, зайнятість, згоду та бажання дітей.
Також, судом були досліджені фотознімки, відеозаписи та скриншоти переписок батьків з приводу дітей.
Крім того, в судовому засіданні було з`ясовано думку малолітніх дітей  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що не бажають спілкуватися з батьком, він ображав маму. 
V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.  Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України)
Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК України).
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.  Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.  Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.  Батьки зобов`язані поважати дитину.  Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.  Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.  Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.  Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.  Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.  Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.  Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно ч. ч. 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.  В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.  Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
Судом встановлено, що відповідачка не погоджується з позовом частково, оскільки вважає його недоцільним в частині спілкування дітей з батьком та таким, що буде негативно вливати на психологічний стан дітей. 
У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дитиною.
Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько (мати), який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати (батько) не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини).
Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері».
Суд враховує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною, має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини.
Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.
На переконання суду, стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дітей, а їх психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися з батьком без присутності матері. Мати, яка проживає з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не несе негативних наслідків для розвитку дитини.
В судовому засіданні встановлено, що діти є здоровими, їх психоемоційний стан не потребує особливого догляду, дотримання певного розпорядку дня, відповідної дієти, медичних процедур за станом здоров`я, відтак вік дітей не може бути перешкодою в повноцінному спілкуванні батька з синами, який в силу закону зобов`язаний брати участь у вихованні дітей.
Доводи відповідачки про негативний вплив батька на дітей суд вважає необґрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та права дитини на безперешкодне особисте спілкування.
Суд розуміє існування між сторонами неприязних відносин, але дані суперечки не повинні йти на шкоду дитині і можуть лише свідчити про взаємну неправильну поведінку сторін по відношенню до дітей і ніяк не свідчать про необхідність позбавлення одного із батьків можливості спілкування з дітьми, наведене вимагає від обох з батьків зміни свого ставлення до спільної їх участі у вихованні дітей.
Відповідно до особистої думки дітей, висловленої в судовому засіданні, не можна стверджувати щодо існування однозначного висновку про втрату довіри та любові до батька, незважаючи на те, що діти зазначили, що не бажають спілкуватися з батьком. 
Дослідивши вказане, суд зазначає, що важливими є ті обставини, що діти довгий час мешкали разом із матір`ю, також враховується міра набуття ними знань, досвіду і розуміння дійсності, усвідомлення сутності проблеми враховуючи їх вік, а тому поглядам дитини надається менша значимість при оцінці найкращих інтересів, наприклад в порівнянні з більш дорослою людиною. Тому суд наголошує, що думка дитини хоч і має значення, але в сукупності з іншими обставинами не є вирішальною.
Причиною негативного ставлення дітей до свого батька суд вважає не тільки поведінку останнього, але і деякий психологічний вплив з боку позивача, який якщо навіть не виявлявся в її активній поведінці, але з кожним роком міцнів через сталі сімейні зв`язки, які склались між нею та синами. 
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дітей з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дітей, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дітей, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дітей та здійснення його права на особисте спілкування із синами, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дітей, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дітей.
Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи їх вік, а також, якщо зростання прихильності дітей до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дітьми.
З врахуванням права та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з своїм малолітніми синами, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дітей, суд приходить до висновку, що за таких обставин та міркувань, наявні підстави для задоволення позову.
Судом також враховується дані про особу батька дитини, даних за те, що він зловживає алкогольними напоями чи вживає наркотичні засоби не встановлено. Суд також зважає на висновок виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та їх вихованні.
З урахуванням встановленого, суд вважає можливим визначити такий спосіб участі позивача у вихованні дитини: систематичні побачення — щонеділі за допомогою Інтернет технологій, зокрема відеозв`язку, враховуючи режим дня, зайнятість, згоду та бажання дітей; у будь-який інший час за домовленістю між батьками, враховуючи режим дня, зайнятість, згоду та бажання дітей, з наданням відомостей про постійне місцезнаходження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зміни їх місця проживання, про шкільне та позашкільне навчання, а також наданням номерів телефонів обох дітей.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 263-265, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 157, 159, 180-183, 191-192, СК України, ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -
В И Р І Ш И В: 
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконавчий комітет Mелітопольської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні – задовольнити.
Визначити такий порядок участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :
- систематичні побачення — щонеділі за допомогою Інтернет технологій, зокрема відеозв`язку, враховуючи режим дня, зайнятість, згоду та бажання дітей; 
- у будь-який інший час за домовленістю між батьками, враховуючи режим дня, зайнятість, згоду та бажання дітей.
Зобов`язати ОСОБА_2 сповіщати ОСОБА_1 eлектронною поштою (чи іншими месенжерами) про постійне місцезнаходження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та при зміні місця проживання дітей. 
Зобов`язати ОСОБА_2 сповіщати ОСОБА_1 про шкільне та позашкільне (гуртки, секції, тощо) життя дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Зобов`язати ОСОБА_2 надати номери телефонів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для вільного спілкування з батьком ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, як орган опіки та піклування, ЄДРПОУ 25219707, юридична адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164.

СУДДЯ:  Ю.В. Ковальова