номер провадження справи 24/42/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 Справа № 908/650/26
м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Коваль А.К., розглянувши заяву Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” про ухвалення додатковго рішення у справі № 908/650/26
за позовом Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” (61005, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 10/12, ЄДРПОУ 14078902)
до відповідача Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ЄДРПОУ 24584661) в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)
про стягнення 42747,74 грн.

за участю представників: 
від позивача: не прибув
від відповідача: Погосян С.Г.

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.04.2026 у справі №908/650/26 позов задоволено частково. Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” на 50% до суми 11151,55 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” на користь Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” 5566 грн 96 коп. 3 % річних, 14877 грн 69 коп. інфляційних нарахувань, 11151 грн 55 коп. пені за неналежне виконання договору № 10958/20/19-121-08-19-08954 від 26.12.2019 та 2662 грн 40 коп. судового збору.
27.04.2026 на адресу суду від Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.04.2026, заяву визначено для розгляду судді Азізбекян Т.А.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 01.05.2026 заяву Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду заяви призначено на 11.05.2026, про що повідомлено учасників справи.
30.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення на заяву позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., згідно якого просить суд відмовити в задоволенні заяви, а у разі задоволення зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу. Відповідач вважає, що надання перелічених у заяві послуг документально не підтверджено та є об`єктивно сумнівним: не надано належних доказів формування правового аналізу та стратегії захисту прав клієнта в суді, зокрема, формат, дата та час, зміст та характер тощо; не представлено суду документів чи інших матеріальних носіїв інформації, в яких фіксувався процес формування правової позиції, а також обґрунтування потреби в таких діях як правовий аналіз; сторони в судове засідання не викликались, справа розглядається в спрощеному позовному провадженні. Крім того, позивачем подано до суду багато однотипних позовів за ідентичними договорами та з ідентичними вимогами, за якими адвокатом надана ідентична правнича допомоги. Витрати на правничу допомогу у цій справі не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, у зв`язку з чим відсутні підстави для їх відшкодування за рахунок відповідача. Крім того, доказів сплати адвокатом податку з отриманих коштів за надану правничу допомогу в підтвердження реальності господарської операції, не надано. Витрати на правничу допомогу є неспівмірними із: складністю справи та обсягом наданих послуг, витраченим часом, значенням справи для сторін, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позов не є складним і не потребує значного часу виконання як юридичної, так і технічної роботи, оскільки не вимагає додаткового вивчення й аналізу законодавства України і судової практики. Також зазначає, що АТ “НАЕК “Енергоатом” належить до державного сектору економіки, діяльність якого спрямована на виробництво електроенергії та її реалізації у спосіб визначений законодавством України. Обстріли РФ енергетичної інфраструктури призвели до масштабного дефіциту електроенергії в Україні, застосовуються аварійні відключення світла по всій країні. За умов дефіциту потужності енергосистеми України, стягнення з державного підприємства, як основного суб`єкта генерації електроенергії в країні, надмірних сум “витрат на правничу допомогу” за відсутності належного підтвердження їх понесення позивачем, є безпідставним та таким, що не відповідає принципам справедливості, пропорційності та верховенства права.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду заяви, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви без його участі.
Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 11.05.2026 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
В засіданні 11.05.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк її оскарження. 
Дослідивши матеріали клопотання суд вважає його таким, що підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Приписами ч. 3 ст. 233 ГПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
15.04.2026 представником позивача у справі надавалася заява про розподіл судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу.
У судовому засіданні представником позивача - адвокатом Фадєєвим Олександром Павловичем було зроблено відповідну заяву про надання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Частинами 1, 3 ст. 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Заявами по суті справи, відповідно до ч. 2 ст. 161 ГПК України, є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Згідно пункту 9 частини 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
З дотриманням вказаних приписів законодавства позивачем у позовній заяві зазначено, що очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн 
З положень статті 123 ГПК України слідує, що до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України). 
Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до змісту частини 8 статті 129 ГПК України, судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків) встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи. 
Позивачем надано в матеріали справи (додано до заяви про розподіл судових витрат) в копіях, зокрема: Договір про надання правової допомоги № 04-22 від 05.08.2022, укладений між Адвокатом Барчук А.В. та АТ “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ”, Додаткові угоди до вказаного договору, в т.ч. Додаткову угоду № 5 від 22.12.2025, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2026, Протокол погодження розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги від 16.03.2026, Акт про надання правничої допомоги № 51 від 13.04.2026 (виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги № 04-22 від 05.08.2022.
За умовами Договору № 04-22 від 05.08.2022 (з урахуванням Додаткової угоди №2 від 21.08.2023 за змістом якої сторони дійшли згоди слова “Правова допомога” у всіх відмінках замінити словами “правнича допомога” у відповідному відмінку), Адвокат зобов`язався здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а Клієнт зобов`язався оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У Протоколі погодження розміру гонорару адвоката за надання правничої допомоги від 16.03.2026 сторони погодили, що у рамках договору № 04-22 від 05.08.2022, укладеного між Адвокатом та Клієнтом, Адвокат надає правничу допомогу Клієнту у спорі з Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” про стягнення коштів за неналежне виконання договору про виконання робіт № 10958/20/19-121-08-19-08954 від 26.12.2019 року (пункт 1 Протоколу).
В п. 2 Протоколу сторони погодили, що гонорар Адвоката за правничу допомогу у спорі, визначеному у пункті 1 даного протоколу, в суді першої інстанції є фіксованим у розмірі 5000,00 грн. 
13.04.2026 адвокатом Барчук А.В. та АТ “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” був підписаний Акт про надання правової допомоги № 51 (виконаних робіт) до договору про надання правничої допомоги №04-22 від 05.08.2022, з описом наданих Адвокатом послуг, відповідно доя кого Адвокат надав, а Клієнт прийняв правничу допомогу, а саме: Представництво інтересів Клієнта у господарському судочинстві у спорі із АТ “НАЕК “Енергоатом” про стягнення коштів за неналежне виконання договору на виконання робіт № 10958/20/19-121-08-19-08954 від 26.12.2019 року у суді першої інстанції – справа № 908/650/26: підготовка позовної заяви із розрахунком стягуваних сум; правовий аналіз доводів відповідача, наведених у відзиві; підготовка та подання відповіді на відзив. В Акті вказано, що гонорар (винагорода) Адвоката за надання правничої допомоги, перелік якої наведений у даному Акті, складає 5000,00 грн. Надана правнича допомога підлягає оплаті у розмірі 5000,00грн.
Велика Палата Верхового Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
В постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі “East/WestAllianceLimited проти України” від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 922/1964/21 Великої Палати Верховного Суду, зокрема, зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п. 119 постанови). 
В п.п. 134, 135 вказаної постанови наведений висновок про те, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
Крім того, у зазначеній вище постанові вказано наступне: “Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару… Велика Палата Верхового Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права… Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.п. 142, 145, 147 постанови).
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Отже при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Насамперед, суд зазначає, що право учасників справи право користуватися професійною правничою допомогою гарантується в силу ст. 59 Конституції України.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Отже посилання відповідачем у запереченні на те, що витрати позивача на правничу допомогу не відповідають критерію розумності, оскільки не мають характеру необхідних, без понесення яких у позивача буде відсутня можливість захистити свої права та законні інтереси, є безпідставними, нівелюють саму суть права будь-якої сторони захистити свої права в суді.
Доводи відповідача про те, що тим самим представником (адвокатом) на постійній основі здійснюється представництво позивача в Господарському суді Запорізької області, в тому числі, й у справах з подібними вимогами, в контексті підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі № 908/650/26, є необґрунтованими, оскільки при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд оцінює реальність та необхідність таких витрат з урахуванням розумності їхнього розміру у кожній конкретній справі. 
Зазначення відповідачем, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу є штучно збільшеним, неспівмірним зі складністю справи, обсягом наданих послуг та витраченим часом, зводяться до його власної суб`єктивної оцінки витрачених представником позивача зусиль на підготовку і складення представником позивача документів. Погоджений сторонами гонорар за правничу допомогу є фіксованим без прив`язки його обчислення до витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги.
Крім того, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів сплати адвокатом податків, оскільки питання оподаткування не входить до предмета доказування у спорі про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу між сторонами.
Також не приймаються судом до уваги посилання відповідача на те, що АТ “НАЕК “Енергоатом” належить до державного сектору економіки, діяльність якого спрямована на виробництво електроенергії та її реалізації, на обстріли енергетичної інфраструктури, що призвели до масштабного дефіциту потужності енергосистеми України та аварійних відключень світла по всій країні, оскільки зазначені обставини не є свідченням неспівмірності заявлених іншою стороною судових витрат та підставою для їх зменшення судом.
Враховуючи вищенаведені висновки суду, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, наведені ним у запереченні на заяву позивача про розподіл судових витрат щодо неспівмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу та їх зменшення.
Дослідивши представлені позивачем письмові докази (документи) на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн є доведеним, підтверджений належними доказами, не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару з урахуванням таких критеріїв як: справедливість, добросовісність; принципів співмірності та розумності судових витрат, є співмірним зі складністю справи №908/650/26 та обсягом наданих послуг.
Суд враховує, що спір виник саме внаслідок дій відповідача, яким не виконано зобов`язання за договором, що стало підставою для звернення до суду. Крім того, відповідач, не визнаючи позов та формально заперечуючи проти його задоволення, позбавив себе можливості на понесення судових витрат у меншому розмірі (50% сплаченого судового збору).
Надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування йому судом витрат на професійну правничу допомогу за рахунок відповідача, оскільки їх розмір відповідно до статті 74 ГПК України доведений, документально обґрунований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.
Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що часткове задоволення позову відбулося внаслідок зменшення судом розміру пені на 50%. 
Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ: 

Заяву Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ” задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція”, (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, код ЄДРПОУ ВП 19355964) на користь Акціонерного товариства “Харківський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут “ЕНЕРГОПРОЕКТ”, (61005, м. Харків, пр. Героїв Харкова, буд. 10/12, ідентифікаційний код юридичної особи 14078902) – 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано – 12.06.2026.

Суддя Т.А. Азізбекян