Справа № 420/37758/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0232630-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0232633-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0232632-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач є головою СФГ «Ніколенко Ігор Степанович», та об`єкти нерухомості, що розташовані в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області по вул. Шабська, 1а, пров. Степовому, 20а та вул. Миру, 65А/О, використовуються для здійснення сільськогосподарської діяльності вказаного фермерського господарства. За твердженням позивача, фермерське господарство подає податкову звітність, сплачує податки відповідно до вимог чинного податкового законодавства України, а тому такі об`єкти нерухомості не можуть вважатися об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відміним від земельної ділянки визначеним фізичній особі - платнику податку.
Водночас, Головним управлінням ДПС в Одеській області 15.05.2025 року було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення №0232630-2408-1502-UA51080090000065506, №0232633-2408-1502-UA51080090000065506 та №0232632-2408-1502-UA51080090000065506, якими позивачу визначено суми податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою суду 24.11.2025 року по справі №420/37758/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.
09.12.2025 року та 06.02.2026 року від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшли аналогічні за змістом відзиви по справі (т.2 а.с.140-163, 181-185), з яких вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що користуючись наявною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за позивачем зареєстровані нежитлові будівлі за адресами: АДРЕСА_1 загальною площею 3 847,70 кв.м (реєстраційний номер 11970366 від 06.09.2005 року), нежитлові будівлі, загальною площею 2 884,10 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер: 644965551220 від 18.05.2015 року), нежитлові будівлі, загальною площею 1 598,1 кв.м, за адресою Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Кислиця, вул. Миру, 65А/0 (реєстраційний номер 2096829451220 від 04.06.2020 року). З урахування зазначеного, Головне управління ДПС в Одеській області вважає позовні вимоги позивача повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 27.01.2026 року було вирішено подальший розгляд справи №420/37758/25 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.
25.02.2026 року та 17.03.2026 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких представники сторін надавали пояснення щодо предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та заперечень проти них. При цьому, представник позивача – адвокат Кобак Р.І., у підготовчих судових засіданнях посилався на те, що спірні об`єкти нерухомості, що розташовані в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, використовуються для здійснення сільськогосподарської діяльності СФГ «Ніколенко Ігор Степанович», в якому позивач є головою. Представник відповідача Хавич Т.Г. у підготовчих судових засіданнях посилалась на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та обґрунтованими.
Також 17.03.2026 року підготовче провадження у справі №420/37758/25 було закрито та призначено розгляд справи по суті.
11.05.2026 року сторони по справі до судового засідання не з`явились, були повідомлені про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно. Представник позивача надіслав до суду клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.
Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.
Судом у справі встановлено наступне.
ОСОБА_1 є головою (керівником) селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» (далі – СФГ «Ніколенко І.С.»), яке зареєстровано в ЄДРПОУ за кодом 31077597 (т.1 а.с.64-70).
Основним видом економічної діяльності СФГ «Ніколенко І.С.» є - (КВЕД) 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
Згідно довідки Кислицького старостинського округу Саф?янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №16-05-39 від 24.10.2025 року (т. 1 а.с. 54) вбачається, що ОСОБА_1 є головою СФГ «Ніколенко Ігор Степанович», та використовував, в тому числі у 2024 році, в діяльності такого селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» належні йому сільськогосподарські будівлі, що розташовані в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, зокрема: комплекс, зерносховище та свинарник по вул. Шабська, 1а; зерносховище по пров. Степовий, 20а; склади для зберігання зерна, кормів для тварин та сільськогосподарської техніки по вул. Миру, 65А/0.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої за №378113571 від 11.05.2024 (т.1 а.с.71-250, т.2 а.с.1-74), у СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» у користуванні перебуває 682 земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що відповідачем за час розгляду справи не заперечувалось.
Крім того, згідно відомостей, наявних в Державному реєстрі речових прав, у господарській діяльності СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» використовуються належні позивачу на праві власності сільськогосподарські будівлі, а саме:
1) комплекс, зерносховище та свинарник за адресою Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с.Кислиця, вул. Шабська, 1а, загальна площа 3 847,70 кв.м (реєстраційний номер 11970366 від 06.09.2005 року) (т.1 а.с.57-58);
2) зерносховище за адресою Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Кислиця, пров. Степовий, 20а, загальна площа 2 884,10 кв.м (реєстраційний номер 644965551220 від 18.05.2015 року) (т.1 а.с.55-56);
3) склади для зберігання зерна, кормів для тварин та сільськогосподарської техніки за адресою Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Кислиця, вул. Миру, 65А/0, загальна площа 1598,1 кв.м (реєстраційний номер 2096829451220 від 04.06.2020 року) (т.1 а.с.59-61).
На підтвердження здійснення СФГ «Ніколенко І.С.» сільськогосподарської діяльності, позивачем було надано Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма 29-г) у 2024 році (т.2 а.с.75-86), в якому зазначено, що у 2024 році було засіяно та зібрано врожаю культур зернових і зернобобових з земельних ділянок загальною площею 1 562,00 га та технічних культур з 400 га, а також було надано Фінансову звітність мікропідприємства за період 2024 року (т.2 а.с.123).
Також позивачем було надано копії товарно-транспортних накладних за 2024 рік (т.2 а.с.87-122) на підтвердження здійснення СФГ «Ніколенко І.С.» відвантаження власної сільськогосподарської продукції зі своїх пунктів навантаження, зокрема складів, що розташовані за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Кислиця.
Водночас, незважаючи на вищевказані обставини, Головним управлінням ДПС в Одеській області було винесено наступні податкові повідомлення-рішення, а саме:
1) №0232630-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року (т.1 а.с.18), згідно якого позивачу визначено суму податкового зобов`язання за 2024 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 113 465,10 грн. по об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;
2) №0232633-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року (т.1 а.с.19), згідно якого позивачу було визначено суму податкового зобов`язання за 2024 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 204 771,10 грн. по об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;
3) №0232632-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року (т.1 а.с.20), згідно якого позивачу було визначено суму податкового зобов`язання за 2024 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 273 186,70 грн. по об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, сторона позивача посилалась на те, що СФГ «Ніколенко І.С.» є діючим сільськогосподарським товаровиробником, здійснювало засів та збір сільськогосподарської продукції та реалізацію сільськогосподарської продукції зі складів та зерносховищ у 2024 році, при цьому склади та зерносховища в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області перебували у власності голови СФГ «Ніколенко І.С.», та використовувалися фермерським господарством у його господарській діяльності, а тому такі об`єкти нерухомості, на переконання сторони позивача, не можуть вважатися об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відміним від земельної ділянки, визначеним фізичній особі - платнику податку.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до суду задля їх оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов, відзиви, а також інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).
Згідно ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, але не виключно, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За п.41.1 ст.41 ПК України вбачається, що податкові органи є контролюючими органами. В свою чергу податковий орган (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) здійснює контроль щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Статтею 266 ПК України закріплені особливості оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно п.п.266.1.1 п.266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
За приписами пп.пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 статті ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. 
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п.266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, застосування пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на споруду сільськогосподарських товаровиробників передбачає наявність двох умов, а саме: 
1) власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником;
2) об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).
Аналогічні висновки щодо застосування норм права було неодноразово викладено у постановах Верховного Суду, зокрема від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі №806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі №820/3707/17.
За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. 
Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Відповідно до Державного класифікатора будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.
Згідно постанови Верховного Суду від 29.04.2021 року по справі №2340/4117/18, у випадку, якщо нерухоме майно, нежитлові будівлі використовуються безпосередньо для здійснення сільськогосподарської діяльності фермерського господарства, в якому особа є головою (керівником і засновником), вказане фермерське господарство подає податкову звітність, сплачує податки відповідно до вимог чинного податкового законодавства України, а тому таке майно не може вважатися об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відміним від земельної ділянки визначеним відповідачем фізичній особі - платнику податку у відповідності до положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Як було встановлено судом під час розгляду справи, позивач є головою СФГ «Ніколенко І.С.», та використовував у 2024 році в діяльності селянського (фермерського) господарства належні йому сільськогосподарські будівлі, що розташовані в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, зокрема:
- комплекс, зерносховище та свинарник по вул. Шабська, 1а;
- зерносховище по пров. Степовий, 20а;
- склади для зберігання зерна, кормів для тварин та сільськогосподарської техніки по вул. Миру, 65а/О.
Вищевказані обставини підтверджується довідкою Кислицького старостинського округу Саф?янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №16-05-39 від 24.10.2025 року, та відповідачем за час розгляду справи не заперечувались.
Судом також встановлено, що СФГ «Ніколенко І.С.» є діючим сільськогосподарським товаровиробником, в тому числі у 2024 році здійснювало засів та збір сільськогосподарської продукції врожаю з земельних ділянок, збирало врожай (сільськогосподарської продукції), здійснювало реалізацію сільськогосподарської продукції зі складів та зерносховищ, при цьому, вказане фермерське господарство не мало у власності чи в оренді складів та зерносховищ, оскільки вищезгадані склади та зерносховища в с. Кислиця Ізмаїльського району перебували у власності голови СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» та використовувалися таким фермерським господарством у його господарській діяльності. Вищевказані обставини стороною відповідача за час розгляду справи спростовані не були.
Враховуючи вищевказане суд доходить до висновку, що СФГ «Ніколенко І.С.» є сільськогосподарським товаровиробником, який займався у 2024 році вирощуванням сільськогосподарської продукції, збирав врожай з орендованих ним земельних ділянок у таких обсягах, які потребували їх зберігання у зерносховищах та складах, яка в подальшому реалізовувалася з таких складів та зерносховищ.
Крім того, вищевказані об`єкти нерухомості, що розташовані у с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, використовуються для здійснення сільськогосподарської діяльності фермерського господарства, в якому позивач є головою, вказане фермерське господарство подає податкову звітність, сплачує податки відповідно до вимог чинного податкового законодавства України, а тому такі об`єкти нерухомості не можуть вважатися об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінним від земельної ділянки визначеним фізичній особі - платнику податку. відповідно до п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
Вказані мотиви сформовані на підставі висновків, викладених в постановах Верховного суду від 01.04.2021 року у справі №820/6752/16 та від 09.05.2023 року у справі №380/10802/22.
Аналізуючи вищевказані обставини, на думку суду, позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Аналогічного висновку у подібних правовідносинах дійшов П?ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 05.08.2025 року по справі №420/30608/24.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищевказані обставини, а саме той факт, що податковим органом не було доведено обґрунтованості визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд доходить висновку про протиправність винесених Головним управлінням ДПС в Одеській області податкових повідомлень-рішень №0232630-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року, №0232633-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року та №0232632-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позивача, суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 4 731,39 грн. з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0232630-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0232633-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0232632-2408-1502-UA51080090000065506 від 15.05.2025 року.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4 731,39 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ 44069166).

Суддя О.В. Білостоцький